300 



I alle ovenfor skildrede, anatomiske Træk er der intet særlig 

 mærkværdigt; det er, som man kan vente sig af et dorsiventralt, 

 xeromorft, dikotyledont Blad. Et Par Ejendommeligheder fortjene 

 dog at fremdrages. Hypoderm og forslimede Epidermisvægge, som 

 vi ellers ikke saa sjældent kunne træffe hos andre Apocynaceer 

 og i det hele taget hos Xerofyter, forekomme ikke her; derimod 

 er Kutikulaen paa Midten af hver Epidermiscelle paa Bladoversiden 

 papilformet fremspringende (Tab. I, Fig. 2); om den, som H aber- 

 Ian dt i andre, lignende Tilfælde vil, skal betragtes som et Lys- 

 forstærknings-, et „Linse"-Apparat, faar staa hen; i vore Væxthuse 

 reagere Acocanthera-B\adene ingenlunde tydelig paa Lysretningen. 

 I hver enkelt af Undersidens Epidermisceller samt i enkelte, spredte 

 af Oversidens, findes en smukt udviklet Enkeltkrystal (Tab. 1, Figg. 

 2, 6 og 7), et Forhold, som i denne Familie, hvor det efter Hal- 

 liers ogGarcins Undersøgelser spiller en vis systematisk Rolle, 

 fortjener at nævnes; det kan ligeledes anføres, at disse Celler føre 

 Klorofyl; fem à otte blege, ofte særlig om Kærnen lejrede Korn 

 forekomme i hver. 



Men langt interessantere er Mælkecellernes Forhold, og det 

 var det, som overhovedet bragte mig til at studere Acocanthera- 

 Bladene nærmere. Medens man tidligere mente, at Mælkecellerne 

 væsentlig holdt sig til Karstrængene og kun i ganske faa Tilfælde 

 sendte Grene ud i Mesofyllet, hvor de da endte blindt i Celle- 

 mellemrummene, er man i den nyere Tid, da Familien i anatomisk 

 Henseende er bleven mere detailleret undersøgt saavel af tyske 

 som franske Forskere, bleven belært om, at Mælkecellegrene netop 

 hos ikke saa faa Slægter strække sig ud i Bladkødet; den paa- 

 gældende Litteratur herom vil man finde i Solereders system- 

 atiske Anatomi, og jeg skal ikke opholde mig derved paa dette 

 Sted ; imidlertid har jeg ikke i disse nyere Undersøgelser fundet 

 det Fænomen omtalt, som nu skal skildres. Som det fremgaar af 

 Tab. I, Figg. 1, 2 og 3. der fremstille Snit vinkelret paa Bladover- 

 sidens Epidermis, forlænge en Gang imellem Grene af Mælke- 

 cellerne, der i Mesofyllet have strakt sig fra Karstrængene ud i 

 Cellemellemrummene, sig gennem Palissadernes snævre Intercel- 

 lulærer lige til Epidermisindersiden, hvor de hyppigst støde til 

 denne paa Steder, hvor tre eller fire Overhudscellers Sidevægge 

 støde sammen og vise et tykkere, trekantet Hjorne, hvis Cel- 



