301 



lerne (paa et Fladesnit) ses fra Ydersiden (Tab. I, Fig. 12). De 

 standse imidlertid ikke her, men bore sig ind i disse Radialvægge 

 og naa ofte næsten helt ud til Kutikula, men heller ikke længere; 

 Udposninger eller Papiller, der springe frem over Overhudens Ni- 

 veau, dannes ikke. Af og til sker det, at Mælkecellernes Grene 

 træffe de epidermale Radialvægge paa et Punkt imellem Hjorn- 

 erne og bore sig ind her, men dette Tilfælde er sjældnere; be- 

 tragtes Overhuden paa Fladesnit, vise Tværsnittene af de i Mem- 

 branerne indtrængte Mælkeceller sig som meget smaa, tæt plasma- 

 el. saftfyldte Rum i de trekantede Cellehjorner eller som Udvidelser 

 af de ellers lige Radialvægge; en yderst sjælden Gang har jeg 

 truffet begge Tilfælde ved samme Cellevæg (cfr. Tab. I, Fig. 12 og 

 15). — Ganske lignende Indboringer kunne findes i Cellemem- 

 branerne i Bladundersidens Epidermis, men her ere de, efter hvad 

 jeg har iagttaget, meget sjældne. 



Dette ejendommelige Forhold, hvis Betydning ikke er klar, 

 findes ikke hyppig i Planteriget, eller er i det mindste hidtil ikke 

 angivet fra mange andre Steder; det er sikkerlig sjældent, men jeg 

 skal dog minde om, at det findes hos Siphocampylus og, som 

 jeg selv har vist, hos en Art af Slægten Campanula *), samt hos 

 et Par nedenfor nærmere omtalte Apocynaceer. 



Inden vi forlade Acocanthera, maa en lille Ejendommelighed, 

 der aabenbart hænger sammen med Bladets xeromorfe Struktur, 

 endnu omtales. Den angaar Spalteaabningerne. Disse ere af en 

 noget anden Type end den for Familien sædvanlige og, som det 

 fremgaar af Tab. I, Figg. 6 og 7, ere de omgivne af nogle Kredse 

 af Biceller i radial Ordning. Deres Lukkeceller have overordent- 

 lig tykke Yder- og Indervægge, og Forgaarden, som er stor og dyb, 

 danner et lille, vindstille Kammer ovenover den egentlige Spalte. 

 Paa Tværsnittet viser Eisodialaabningen sig begrænset af en usæd- 

 vanlig skarpt afsat Liste (kun et extremt Tilfælde af den her sæd- 

 vanlig tilstedeværende, især hos visse Liliiflorer, hos Cgpripedilum 

 o. m. a. veludviklede, skarpe Kant, som allerede fremhæves hos 

 de Bary),-) mellem hvis af Kutikulaen dannede Kanter Forgaards- 



Se : V.A.Poulsen: Anatomiske Studier Kgl. danske Vidensk. Selsk 

 Oversigter, 1915, Nr. 2 . 



Vergl. Anatomie, 1877, pag. 37 og 75; se ogsaa: Weiss: Allgem. Botanik 

 I. Anat. d. Pflanzen, 1878, p. 384. 



