332 



kun Jord rødderne ; en egenlig Beskrivelse af Støtterødderne er 

 næppe given, deres primære Struktur er ikke beskreven, og den 

 anatomiske Udviklingshistorie aldrig undersøgt; dette kan komme 

 deraf, at man har fæstet sin Opmærksomhed mere paa andre Sider 

 af Acaiithusrodens (og andre Mangroverødders) Naturhistorie, eller 

 deraf, at man ikke har haft Materiale i passende Udviklingsstadier. 

 Jeg skal tillige indromme, at man ved Undersøgelsen af Rødderne 

 i det sekundære Stadium, i hvilket de alle befinde sig, naar de 

 have begyndt at udsende Grene nede i Mudderet, meget let kan 

 overse den anatomiske Ejendommelighed, paa hvilken jeg netop 

 her agter at henlede Opmærksomheden, hvilket turde være Grunden 

 til, at den hidtil er forbleven ukendt. 



Et Tværsnit af den Del af Støtteroden, som er fuldt udviklet, 

 men endnu i det primære Stadium, hvilket vil sige i en Afstand 

 fra Rodspidsen af c. 6 à 8 cm, viser os yderst en ret smaacellet, 

 temmelig tykvægget Epidermis, der ikke danner Rodhaar. Umid- 

 delbart indenfor dette Lag findes en tydelig udpræget Exoderm, 

 og derefter følger den øvrige Del af Barken, mellem hvis ydre, 

 lidt mindre Parenkymceller, der ere forsynede med talrige, ret 

 store Klorofylkorn og aabenbart ere i Stand til at assimilere, der 

 findes mange Inters Uularrum samt enkelte, hist og her forekom- 

 mende, r e f tykvæggede, porede, pro?enkymatiske Elementer med 

 lignificerede Vægge og uden levende Indhold. Den mellemste og 

 inderste Bark bestaar af tyndvæggede, aabenbart saftrige Celler 

 uden Klorofyl og med talrige, temmelig store Luftgange mellem 

 sig. Saavel disse som hine Barkceller vise sig paa Længdesnittet 

 at være langstrakt rektangulære. 



Ved denne Bygning viser Rodbarken sig altsaa i Stand til As- 

 similation og Respiration. Den afsluttes indadtil af en meget tyde- 

 lig Endoderm, hvis Radialvægge vise os de bekendte, casparyske 

 Pletter. Den slutter som sædvanlig naturligvis tæt om den inden- 

 for liggende Stele, som den omgiver som en smukt bølgeformet 

 Kreds, (Tab. III, Figg. 1 og 2). Umiddelbart indenfor Endodermen 

 findes Pericyklen som et meget tydeligt, ligeledes bølgeformet for- 

 løbende, kredsformet Lag; Stelens ledende Elementer følge dernæst 

 fordelte i Periferien af Bindevævet, der danner en meget stor, af 

 tyndvæggede, axialtstrakte Parenkymceller sammensat „Marv"; men 

 ved den ejendommelige Maade, paa hvilken Hadrompartierne ere 



