339 



viklet Tilstand, men Bâillon 1 ) har allerede forlængst paastaaet, 

 at de anlægges uligefinnede, men at Endesmaabladet ikke udvikles 

 normalt og tidlig gaar tilgrunde; da jeg selv har undersøgt Bladets 

 Udviklinghistorie, kan jeg paa en Maade bekræfte dette. De unge 

 Blade og Axedele, som netop befinde sig i Løvspring, hvilket i vort 

 Palmehus finder Sted i Slutningen af Marts og Begyndelsen af 

 April, naar Solen har faaet nogen Magt, ere, som Tilfældet er med 

 mange tropiske Trævæxter, meget smukt røde. Især paa disse yngre 

 Blade (cfr. Tab. IV, Fig. 4, som forestiller unge Blade i tre Ud- 

 viklingstrin), men naturligvis ogsaa, skum mindre tydelig, paa de 

 ældre, kan man iagttage to extraflorale Nektarier ved Bladstilkens 

 Grund, eet paa hver Side paa det Sted, hvor den pludselig for- 

 tykkes, inden den fæster sig til Axen ; en sjælden Gang kan der 

 optræde to Nektarier paa samme Side enten ved Siden af eller 

 ovenover hinanden. 



Plantens Knopforhold er omtalt af Raunkiær 1 '); hvert Aars- 

 skud (Tab. IV, Fig. 3) begynder med fem à sex ufuldkomne, næsten 

 skælagtige, brede, ofte med en hr.jst rudimentær Bladplade for- 

 synede Lavblade, som hvert bærer en cirkelrund eller oval Plet, 

 et Nektarium, paa hver Side af Midtlinien. Disse Dannelser, som 

 genfindes paa de i et Antal af sex til ti derpaa følgende, finnede 

 Løvblade, der ere ordnede efter Skruen - .->, forekomme, som ogsaa 

 Bâillon har set, ogsaa paa „Endesmaabladet", som er udviklet 

 meget rudimentært, som et glat, temmelig tykt, uregelmæssig, pris- 

 matisk, eller spidst, spoleformet (Tab. IV, Fig. 4, ap), noget kød- 

 fuldt Legeme, der aldrig opnaar nogen nævneværdig Störreise, 

 men stanser sin Udvikling tidlig for ligeledes tidlig at skrumpe 

 ind og forsvinde, saa at det helt udviklede, meget store Løvblad 

 synes ligefinnet (i Regelen med 10 Par Smaablade). Det maa nu 

 imidlertid bemærkes, at der i Spidsen af hvert af Sidesmaabladene 

 findes et ganske lignende, med to Nektarier forsynet, sidenhen 

 ogsaa indtörrende Apikallegeme, saa at en egentlig, selv meget 

 rudimentær Endesmaablad- Plade i Grunden aldrig har været anlagt. 



') Bull. soc. Linnéenne de Paris, p. 22; cfr. Harms i Engler & Prantl, III, 

 4. Abth.. 1896; p. 278. 



- Planterigets Livsformer, Kbhvn.. Gyldendal, 1907, p. 36—37. Knoppernes 

 Forhold hos Plantens indiske Slægtning er skildret af Joh s. Schmidt 

 Skuddene hos den gamle Verdens Alangrovetræer. 1903; p. 73). 



22* 



