S. ALMQUIST, SVENSKA ROSAFLORANS REKORDPUNKT. 3 
nyssnämnda typerna äro där ytterligt sällsynta, endast funna 
på få punkter, alla liggande på ungefär vår Östersjökusts 
longitud. På skandinaviska halvön ha de fyra nämnda ty- 
perna en mycket vidare utbredning åt väster, det sistnämnda 
paret (nubilasc.—canin.) når dock ej över. vår norska gräns, 
under det att det första paret nått till Norges östligaste fjordar; 
helt säkert är denna förskjutning åt väster av ancylustidens 
Rose en följd av litorinatidens större spridningsmöjligheter 
längs de stora sjöytorna. 
Jag har ett faktum, som synes ha sin enda möjliga för- 
klaring i antagandet, att även Rose gallice nått Östersjöns 
kuster under litorinatidens varma period — ett ingalunda 
orimligt antagande, då de i vår tid ännu vid Erfurt finnas 
spontant växande, och Gunnar Andersson uppvisat, att kli- 
matförsämringen sänkt medeltemperaturen för september, 
även rosornas kritiska månad, 2? C. Detta faktum är upp- 
täckten av min nyss beskrivna R. suionum, Wahlenbergii-ty- 
pens representant av gr. Gallice. Wahlenbergii-typen har, som 
nyss sades, sitt avgjorda maximum i Sverige, närmare be- 
stämt i Stockholms skärgård (såsom just visas av denna upp- 
sats, se slutet), och endast i detta typens maximum-område 
kan typens Gallica-representant tänkas ha levat, — i alla be- 
släktade typer äro representanter av gr. Gallice antingen ej 
funna eller endast kända som odlade, alla visande på östern 
som sitt hemland. Också odlingsförhållandena peka märk- 
värdigt nog på Upplandskusten som ursprung för denna egen- 
domliga art, alltid med enkla blommor och alltid vitblommig, 
sådan knappt någon annan är känd, varken odlad eller vilt 
växande. G. BLADINI fann den överallt i trakten av Sätra 
brunn i östra Västmanland såsom gammal odlingsväxt, över- 
allt med den också av gammalt odlade A. francofurtana; i 
samma sällskap fann RrNGsELLE den i Roslagen, Väddö s:n, 
liksom den finns i Hort. Berg. bland de av gammalt odlade 
rosorna. Ensam fanns den i en vårdslösad häck vid Skogs- 
vik i Danderyd av LINDMAN och på Svartsjölandet halft för- 
vildad i en gammal trädgård i Skå socken av BLADINI. Utom 
detta helt uppsvenska område är den funnen endast i en gam- 
mal trädgård i Västergötland, Ornunga socken. Dess kromo- 
somförhållanden visa enligt G. TÄCKHOLM Överensstämmelse 
med övriga av honom undersökta Gallica-former, och småbla- 
den överensstämma fullkomligt med ”"Öhrnii, Roslagens för- 
