S. ALMQUIST, SVENSKA ROSAFLORANS REKORDPUNKT. 5 
riktad, liksom Linpstr6M; även jag har urskilt och namn- 
givit en del, såsom hodophila och perglauca i Mölnbo-trakten, 
Wittrockii i Hort. Berg., Solne vid Sundbyberg, och jag har 
stándigt funnit dem vara lokalformer av mycket ringa ut- 
bredning: hodophila och perglauca, fast ymniga i Várdinge, gà 
ej utanför socknens gränser, Wittrockii är inskränkt till ett 
kort band från Nordkullen över till Badhusdalens andra sida, 
Solne finns i ett fåtal individ i Solnaskogen. En hel trakts 
konsekventa bearbetning på elementararter föreligger i GAN- 
DOGERS exsickat — denna föga aktade botanist har jag lärt 
mig skatta som rodolog genom hans sällsynt korrekta be- 
stämning av de få arterna av andra författare i hans exsic- 
kat. Och då denna mycket artfattiga trakt, Rhönedalen, 
har elementararter i hundratal, är det icke för mycket att 
skatta ett helt lands som Sveriges, därtill sä.artrikt, till tio- 
tusental. För mig står klart, att urskiljande och diagnosti- 
cerande av samtliga dessa icke kan ha verkligt vetenskapligt 
värde. Men för mindre områden, valda som typer för vår 
rika rosavegetation och ur alla synpunkter noga studerade, 
kan sådan forskning naturligen ge viktiga resultat. En 
MaTSSONS skarpa öga och intensiva arbetsenergi är som ska- 
pat fór en sádan uppgift. 
Fór mina egna forskningar fór utredandet av arterna inom 
»kritiska» växtgrupper har grunden ständigt lagts genom nog- 
grann analys av fullständigt material från var lokal; så ut- 
redde jag pa 60-talet Sveriges Carices distigmatice och Cala- 
magrostides, på 70-talet Hieracia, på sista decennierna Rose. 
Här framlägges resultatet av en sådan undersökning av rosa- 
floran på en begränsad lokal, Hagbacken på ön Yxlan i Stock- 
holms skärgård, belägen vid landsvägen nästan mitt emellan 
Yxlö och Kolsvik och till arealen som en större trädgård. 
Materialet är samlat av lektor L. G. ANDERSSON och hans 
son L. M. ANDERBJÓRK somrarna 1914—17, av dessa 1915 
ägnat åt backens rundade sluttning mot s. v.: » B-omrádet», 1916 
åt »A-omrádet», ett rektangulärt område innanför en gär- 
desgård, vinkelrätt utgående från landsvägen, sträckande sig 
över backens krön med en kortare nord- och en längre syd- 
sluttning. Hela detta »A-område» bär något barrskog och 
rikligt med enbuskar, sydsluttningen närmast backkrönet även 
ett snår av Prunus spinosa, rosornas vanliga kamrat. »B- 
området» har inga andra träd än spridda oxlar, är en typisk 
