JOHANSSON OCH SAMUELSSON, HIERACIUMEL. I VÄSTM. 5 
skillnaden säkerligen är ännu större. Av betydelse är vidare 
den praktiskt taget lika storleken inom alla tre områdena av 
de bägge största grupperna, Silvaticiformia och Vulgatiformia. 
Härigenom framträder tydligt florans karaktär av typiskt 
syd—mellansvensk.! Mot fjälltrakterna förskjutes nämligen 
proportionen mycket starkt tili förmån för Silvaticiformia. 
Granska vi vidare något arternas utbredning utanför 
Västmanland, så framträder en viss skillnad med hänsyn till 
florans karaktär i olika trakter. Vid Kungsör föreligger en 
typisk Mälardalsflora med övervägande sydlig och östlig ka- 
raktär. Av mera västlig typ är egentligen endast Hieracium 
subtriangulare. Av de speciella bergslagsformerna finnas här 
mycket få. Att nämna äro H. itharophyton och H. subob- 
scurans. Endemisk vid Kungsör är åtminstone tillsvidare H. 
interveniens. 
I Bergslagen möter en blandflora, där bl. a. utpräglat 
sydliga element möta nordliga. Bland de sydliga, som här 
befinna sig nära sin nordgräns, kunna nämnas: 
H. ciliatum H. caesiomurorum 
H. lanuginosum H. exaltans 
H. sagittatum H. macrotonum 
H. silvaticum 
Av arter, vilkas huvudutbredning faller i nordligare 
trakter, förtjäna att särskilt nämnas: 
H. cochleatum H. amplificatum 
H. cinerellum H. oblaqueatum 
H. oxylepium H. praeteneriforme 
H. scioides H. subpellucidum 
H. acidodontum 
Av dessa är det dock blott de bägge sistnämnda, som 
förekomma även i nordligaste Sverige. 
Även av de östsvenska Hieracierna gå några upp till 
Bergslagen, t. ex.: 
H. anfractiforme H. serratifrons 
H. glandulosissimum | H. sinuosifrons 
H. meticeps H. laeticolor 
H. psepharum H. porrigens 
! Jfr K. JOHANSSON, Archieraciumfloran inom Dalarnes siluromräde 
(anf. st.), s. 6. 
