2 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 3. 
fordela sig 1 sin tur i 3 naturliga och som det vill synas val 
afgränsade, ehuru med fixa karaktärer svarskilda formom- 
raden, i hufvudsak motsvarande de 3 sista af mina gamla 
underarter, *caninella, galactizans och decurtata, under det 
den fórsta, *Afzeliama, visat sig vara en komplex af former 
fran alla 3 formomradena, med blad af hvad i »Stud. &» 
(sid. 76) kallats urtypen och därigenom erbjudande stark 
analogi-likhet, hvilken till bórjan sà làtt kan misstagas som 
bevis pa affinitet.! De 3 formomradena, hvilkas rátta urskil- 
jande i högsta grad underlättar formbestämningen, synas mig 
kunna sa karakteriseras: 
A. Caninelle (jfr tafl. 1, 2): bladfarg afgjordt mer rent 
grön an hos öfriga; blad långsträckta, med m. el. m. 
smal bas och utdragen toppdel; tànder (atm. a—d)* 
i spetsen samlutande, m. el. m. lànga, smala och 
tättställda; enkelságade blad med n. glandelfria skaft 
öfvervägande; fodersmablad långa, n. alltid smala; 
taggar hos en stor del former typiskt starkt ned- 
lutande. 
B. Galactizantes (jfr tafl. 7): bladfärg ötvervägande klart 
och blekt blàaktig; ofvervagande kortbladsformer med 
bred—tvar bas och kort toppdel; tander samlutande 
—raka, öfvervägande korta och breda—mycket 
breda; enkelsagade blad med n. glandelfria skaft hos 
flertalet specialtyper vanliga; fodersmablad 6fverva- 
gande korta och breda; taggar hos alla typiskt utat- 
riktade, oftast korta. 
! Namnet RB. Afzeliana FR. anser jag numera i stället bora användas 
for hela den kollektivart, hvaraf R. glauca är hvad jag kallat en sektions- 
art och fór hvilken jag i »Stud. &» anvànde namnet solstitialis. Genom 
ett sådant användande af det nu lediga namnet Afzeliana vunnes — utom 
bevarandet af åminnelsen af den första svensk, som ägnat specialstudium 
at hithörande rose — att man sluppe olügenheten af att använda namnet 
solstitialis i dubbel betydelse, dels som kollektiv-, dels som special-art (jfr 
Stud. &» s. 86). Namnet opaca FR., hvilket jag 1. c. föreslog, måste vika 
for Afzeliana Fm., dà enligt nu gällande principer för nomenklatur en förf. 
ej ager rätt att utbyta ett af honom gifvet namn mot ett nytt, såsom 
Fries i detta fall gjort. R. opaca har också användts i annan betydelse (i 
Neum. fl. för en var. under canina), under det Afzeliana nu är kvitt fran 
sådan dubbelanvändning. 
? Med a—e betecknas hür som i »Stud. &» blomskottbladen: a 
under-, b ófvergàngsblad, c mellan-, d och e öfverblad; med f—h bladlang- 
skottens: f de nedre, g midtbladen, h toppbladen (jfr »Stud. &» s. 75, 706, 
78). Sidosmablad betecknas i detta arbetes textbilder genom siffror efter 
bokstafven: c 1 sålunda mellanbladets öfversta, c 3 dess nedersta sidosmä- 
blad. I st. f. smablad användes blad, ss. kortare och för sammansätt- 
ningen vigare. 
