S. ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA GLAUCA. 9 
Ostlig ras. Blad smala, làng- och smalbasiga; toppdel 
kort, utan tydlig uddbildning. Tänder mindre krökta. 
Ög. Drothem (P. A. IssÉN), Risinge (F. O. VESTERBERG; 
mycket olika ff.), Linköping (S. ALMQUIST), jämte den van- 
liga fn. en mycket egendomlig elementarart, med n. aflanga 
blad, äfven de öfre med trubbiga tänder (var. Lincopensis; 
orig.-ex. i Riksmuseum); ensam buske; Mäl. Svartsjölandet 
(G. BLADINI). 
Var. anfracta Mrs. 
R. gl. *anfracta Mrs. in sched. (enl. typex. i Riksmuseum) 
samt i CoLLINDER, Medelpads fl. sid. 129 (utan beskrifning). 
Tafl. 1 A (Häls. Rogsta; orig.-ex.); bild 1 (Rosl. Gräsö; 
öfvergängsf. till v. area). 
Nordlig ras, intermediür mellan de tre fóreg. vv., kanske 
mest lik v. cyclicans. Kort- och bredbladig, toppdel kort, 
hos val utvecklade ff. med udd, än kort och smal, än n. lika 
làng och bred som hos hufvudv:s kraftigaste ff. Tander ratt 
långa och hvassuddiga. Hög färg bade pa blr och blad. 
Medelpad, Hälsingland—Roslagen och Stockholm: 
Eldholmen i Görfveln (G. BLADINI), enda kända lokalen vid 
Mälaren (kunde n. med samma rätt föras till hufvudvar.). 
II. Vv. med långa, smala tanduddar. 
Var. angidens Mrs. 
R. gl. *angidens Mts. in sched. 
Bild 3 (Boh.; spec. auth.). 
Sydlig och västlig, motsvarande hufvudvar. och var. cyc- 
lizans, men smalbladigare. Typiska bladformen smalt—omv.- 
aggrundt oval, sárskildt i senare fallet med kort, afrundad 
toppdel, med mycket smal, lángt utdragen uddtand. Ofre 
bladens tanduddar hos väl utpräglade ff. n. tradlika (men 
ej uddspetsiga, snarare trubbade); endast pa nederbladen 
visa bredare, buktryggade tinder den vanliga typen. 
Sdml. Nynäs (J. A. BERLIN; hirtelli-f.); Blek. Vämö 
(R. ZACHRISSON); Sk. Skepparslóf (S. ALMQUIST; grund-, sub- 
och super-f. tillsammans); Hall. Hasslóf (OsBECK), Getinge 
