S. ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA GLAUCA. 13 
afven de trubbigaste tandtoppar visa en lutning fram mot 
bladspetsen till, i enlighet med hela gruppens karaktàr. 
Utbredningen liknar i hufvudsak fóregàendes: fran de 
nordligaste kända fyndorterna: Mpd, Njurunda, Björkö (E. 
COLLINDER) och n. Rosl., Gräsö gård (J. A. BERLIN) spridd 
längs kusten: Yxlón (J. Hamner), Sdml., Nyköping (FR. 
AULIN), Og, Sm, Blek. Nättraby (P. F. LUNDQVIST), Sk. 
Pinelierna (TULLBERG, MALTE, ÅULIN), Gborg (J. A. PALMÉR), 
Boh., Norge upp till Godö i n. Bergens st. (G. PETERS); vi- 
dare vid de stora sjöarna: vid n. Mälaren fran Svartsjölandet 
(manga st.: G. BLADINI) — Sigtuna (M. FropERvs); Örebro 
(Fr. ELMQVIST); Motala (WınsLow). Saknas vid Mölnbo. — 
Sub-fn ej sällsynt, per- och super- åtminstone allmännare än 
hos föreg. Ett fragment af en ob-f. (Norge utan lokal: C. 
TRAAEN) synes hora till denna underart. — Hirtelli-ff. funna 
vid Svartsjö (G. BLADINI), Og. Gryt (A. HÅKANSSON), Sm. 
Ó. Ed. (Fr. Nitsson); den sistnämnda sa harbladig, att den, 
fastän uppenbar Nordstedtii, mycket väl skulle kunna föras 
till R. glauciformis. 
En anmärkningsvärd variation — utom de två nedan be- 
handlade — är funnen vid Pinelierna (MALTE, AULIN); blad- 
bas smal, tänder smalare och längre; synes svarande mot v. 
angidens af föreg. 
Var. synodica Mrs. in sched. 
Tafl. 3 C (Og.; sp. auth). 
Jag har endast sett den afbildade per-formen (Furing- 
stad: P. A. IssÉN), som synes hufvudsakligen utmärka sig 
genom djupare och skarpare samt grófre ságning. Mycket 
liknande är omnämnda Orebroform samt en f. fran Oskars- 
hamn (i O. KÖHLERS herb.) 
Var. bottnica Ar. 
Bild 6 (Mpd.; orig.-ex.). 
Den f, som växer pa de två ofvan anförda nordligaste 
Östersjölokalerna, Njurunda och Gräsö, anser jag kunna be- 
traktas som skiljbar varietät el. geografisk ras, svarande mot 
v. anfracta af föreg. underart (till hvilken Marssow vill fora 
den) Den utmärker sig genom mer ryggkrókta och något 
