S. ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA GLAUCA. 23 
Ófre blad m. el. m. bredt aggrunda, vanligen med tydlig 
— làng, bred udd; nedre blad m. el. m. omvändt äggrunda; 
tander mycket breda, med nagot atstrukna (ej som hos huf- 
vudvar. något utåtriktade) toppar. Hög, liflig färg bade pa 
blr och blad. 
Mölnbo (2 lokaler: S. ALMQUIST); Värmdö (flerstädes: J. 
A. BERLIN) — Stockholm; Rosersberg (S. ALMQUIST). I sin 
väl utpräglade f. (« i »Stud. &») så utmärkt, att intet tvif- 
vel kunde vara om dess underartsrätt. Men inåt Mälaren 
förlora sig dess gränser mot den där uppträdande hufvudvar. 
af *Wahlenbergii; redan den f. som i »Stud &» afskildes som 
8 (Hort. Berg. samt Rosersbergsffna) visar tydligt närmande, 
och BERLIN har flerestädes i Stockholmstrakten funnit otvif- 
velaktiga Gfvergangar. 
Var. Ohrnii Mrs. in sched. 
Tafl. 1 B (Safja n. Uppsala; orig.-ex.). 
Mycket lik föreg., men bladens största bredd är något 
närmare spetsen, så att öfre bladen äro snarast ovala, nedre 
mer afgjordt omv. äggrunda; tänderna något smalare och 
längre samt mer samlutande (därigenom ganska stor likhet 
med *connivens v. anfracta); bladfärgen, ehuru lika liflig, tyc- 
kes aldrig bli så kraftigt mörkgrön som hos patricia; nyponen 
ha alldeles samma egendomliga form (se bild 14). 
Tyckes ersätta föreg. längre norrut såväl vid Mälaren: 
Danmark, Sävja (J. F. ÖHRN), som äfven i Rosl.: Furusund 
(J. A. BERLIN). 
Både karaktärer och förekomst synas berättiga det an- 
tagande, att denna tillsammans med föreg. utgör en ur 
*Wahlenbergii utbruten lokal ras, så utpräglad att den när- 
mar sig att vara egen specialart, hvilken, den nordligare fn sär- 
 skildt, antagit utseende af *connivens v. anfracta (jfr tafl. 1). 
5. *acmenophylla Mrs. in sched. 
Hort. Berg. gl. n. 33 (*Afz. v. contracta subv. b i 
»Stud. &»). 
Bild 17, 18 (Og. Furingstad och Dagsberg; sp. auth.); 
»Stud. &» bild 15, 16. 
