S. ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA GLAUCA. 51 
(rarius subareuato); petala pallida, lata at basi angusta; 
pseudocarpia rotundate pyriformia. 
Igenkännes pa de tämligen fasta, matt (vanligen rätt 
mörkt) gröna bladen; de ófre äggrunda, ofta mycket bredt, 
med en särdeles karakteristisk toppdel: m. el. m. långt ut- 
dragen, med jämnt buktade sidor och åtstrukna tänder, van- 
ligen korta, breda, alltid m. el. m. buktryggade. I jämfö- 
relse med bladbredden är basen påfallande smal (hvilket 
gifvit mig anledning till namnet), t. o. m. kilformig och ned- 
löpande, särdeles hos nederblad och nedre parblad af öfver- 
blad. Karakteristiskt för taggarna är den långt nerdragna 
basen (se bild 48), anhopningen och den korta, sällan krok- 
böjda spetsen. Kronblad breda, men med smal bas, bleka; 
nypon rundadt päronformiga. — Bladens grunda sågning skil- 
jer utan svårighet från arterna af gr. halogene (dar *katte- 
gatensis särskildt påminner i bladform ock tandbildning och 
antagligen är verkligt besläktad); *caninella och *Wahlenb. v. 
patricia, med hvilka den i »Stud. &» sammanfördes, ha annan 
blad och taggform, hög kronfärg o. s. v. 
Utbredningen visar samma egendomlighet som hos *satu- 
rella, ett östligt och ett västligt område, som det synes för 
närvarande utan förbindelse: 1) Rosl. fran Grisslehamn (J. 
A. BERLIN) till Ornö (H. DAHLSTEDT), vidare Stockholms- 
trakten samt vid Mäl. Svartsjölandet (ganska manga lokaler: 
BLADINI, BERLIN, B. LAGERWALL), under det den ej ar fun- 
nen vid n. Mälaren eller i det äfven val undersökta Sträng- 
nasomradet, lika litet som vid Mölnbo eller i de sydöstra 
landskapen; 2) n. Hall. Sóndrum (F. AHLFVENGREN), Gott- 
skär (Tyra ANDERSSON), Góteborgs-trakten, Boh., s. och 
v. Norge upp till Godó i n. Bergens stift (G. PETERS). Sà- 
ledes ófverallt afgjord maritim fórekomst. 
Liksom i afseende pà *saturella har det ej heller lyckats 
mig att har finna nàgon verklig skillnad, ej ens ras-, mellan 
ffna fran de båda olika formomradena; det västligas ff. äro, 
som alltid västliga Rosa-ff., bättre utbildade och fórete kraf- 
tigare utprägling af sina ytterlighetsff., men det är alldeles 
omisskànnligt, att en noggrann motsvarighet rader i variations- 
förhållandena inom båda områdena, — man jämföre t. ex. 
bild 49 med b. 46 eller b. 47 och 48 med b. 44 och bild 24 
i »Stud. &». Och i allt det myckna som för arten är karak- 
teristiskt råder full öfverensstämmelse mellan de östliga och 
