S. ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA GLAUCA. 79 
naltaggar o. s. v., framträda med denna art i typisk utbild- 
ning. Fran samsläktingarna i gruppen, särskildt kortbladty- 
perna, skiljer tandningen, hvars egendomlighet MATSSON sär- 
deles väl betecknat med det namn, han gifvit arten: rakkan- 
tade tänder, med toppar i det hela hvarken utat- eller inat- 
böjda, riktade utat—framat. Bladfärgen ar ofta mörkare och 
starkare grön, blomfárgen mindre intensivt hógród än hos 
de följande, således häri mer lik föregående. 
Ej så rent maritim som föregående art; funnen både vid 
Mälaren och Vättern: Rosl. Vätö, Skabbholmen (H. HESSEL- 
MAN), Värmdö, Alsvik (J. A. BERLIN); Mäl. Solna, Bromma, 
Spånga (J. A. BERLIN), Svartsjö (G. BLADINI; en buske fun- 
Bild 76. Gl. "aclitodon var. 
nen) Og. Furingstad och Tingstad (P. A. IssÉN), Motala 
(WınsLow); Sm. Ölmstad (C. RENDAHL); Sk. se var.; Hall. 
Halmstad, Falkenberg, Sóndrum Eketanga (F. AHLFVENGREN); 
Norge Sandefjord och Brevik (C. TRAAEN). 
Grund-f., per- och pre- (den första och sista vanligast); 
sub-, super- och ob-f. ej sedda. Skillnaden mellan grund-f. och 
pre- äfven hos denna art ganska starkt markerad. De väst- 
liga och östliga ffna anser Marsson fran hvarann skiljbara; 
som bild 76 visar, ha de fórra i pafallande grad korta blad, 
men Ölmstad-fn bildar en så tydlig öfvergäng, att nämnda 
skillnad svårligen kan betyda mer än olika raser. Något 
mer skilda förefalla de skånska, som här uppställas som 
skild var. 
