28 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 6. 
Scapi folia superantes, parum colorati, inferne leviter, su- 
perne sparsim, apice densiuscule—sat dense araneosi. 
Involucra parva, brevia, obscura, fere atrovirentia, 13—15 
mm. longa, basi late ovata. 
Squame exteriores arcuate, apice reflexe, sat anguste, 
tenues, + lanceolate, supra + &rugino-virides, apicem versus 
sepe leviter violascentes, subtus obscure virides v. fere atrovi- 
rentes, apicem versus + pices, apicibus + purpurascentes, 
interiores obscure virides anguste lineari-lanceolatz apice sat 
angusto vix v. leviter colorato. 
Calathium parvum, leviter radians, c. 35 m. latum, sat 
obscure luteum. 
ligule tenues, interiores apice dentium sspe + croces, 
marginales sat anguste, ut videtur + canaliculate, extus stria 
obscure fusco-violacea notatze. 
Anthere polliniferze. 
Stylus leviter virescens, stigmatibus obscurioribus. 
Achenium immaturum apice spinulis latis praeditum, ce- 
terum parce tuberculatum—leve, c. 3 mm. longo, 0,80 mm. 
lato, pyramide 0,5 mm. longo ad basin sepe breve bispinuloso 
v. tuberculato, rostro 9—10 mm. longo. 
Denna späda och småväxta form ar lätt att igenkänna 
genom sina tunna, mörka blad och sma, mörka holkar med 
smala, báglikt utstaende och med spetsarna nedbójda, pa inner- 
sidan nästan ärggröna ytterfjäll samt mycket små korgar. 
Bladloberna aro tämligen breda med m. el. m. hvalfd rygg 
och utdragna, hvassa, nástan sylhvassa, pà de mellersta loberna 
något uppböjda eller utstående, eljest något nedatriktade 
spetsar. De nedre eller på innerbladen de flesta loberna äro på 
sin öfre rand hvasst syltandade af utstående eller m. el. m. upp- 
åtriktade tänder. De öfre däremot äro vanligen otandade 
eller nedtill med en eller annan gröfre tand. Ändloberna äro 
jämförelsevis stora, vanligen pillika, på de yttre bladen stun- 
dom spjutlika, otandade eller nedtill med några få eller ett par 
motsatta, längre eller kortare tänder. På innerbladen äro 
ändloberna ofta vid sin bas, ej sällan till långt ofvan midten, 
tätare syltandade. Hos spädare exemplar bli loberna nedtill 
mera glessittande, hos gröfre exemplar äro de flesta tättsittande. 
Ofta äro de åtminstone på några blad alternerande. 
Habituellt erinrar denna form dels om T. paradoxum 
PALMGR., fran hvilken den bland annat utom genom de bredare 
