HUGO DAHLSTEDT, NYA ÓSTSVENSKA TARAXACA. 35 
Interlobiet tilltar i bredd nedåt och öfvergär omärkligt i under- 
sittande lobpar. Mycket ofta intraffar, att loberna, isynnerhet 
pa nedre delen af bladen, aro skiftevis ställda. Bladskaften äro 
m. el. m. smala, och af en vacker rosenród fárg, som vanligen 
blott strácker sig ett kortare stycke upp pa medelnerven, hvilken 
för öfrigt är blek eller smutsigt vinröd. Någon med denna när- 
mare besläktad form känner jag icke. 
Stockholm: Bergielunds bot. trädg., Observatoriebacken, 
Djurgårdsfreskati och Hagaparken (H. Dr.), Norrtulls station 
(C. F. SUNDBERG) — Uppland: Lidingö s:n, Lassebo (E. EKMAN) 
— Södermanland: Brännkyrka s:n, Fridhem (H. Dr.). 
20. T. eanalieulatum LINDB. FIL. 
H. LINDBERG: Taraxaeum-former fran södra och mellersta Finland; 
Acta soc. pro Fauna et Flora fennica, 29, N:o 9, 1907, p. 39. 
Vid förnyad granskning af Riksmuseets i Stockholm under 
skilda tider hopbragta material af ànnu obestámda eller mindre 
säkert bestämda T'araxaca har jag fran ett fatal lokaler påträffat 
denna i Finland mycket utbredda men till synes hos oss spar- 
samt fórekommande form. 
Södermanland: Brännkyrka s:n, Fridhem och Jakobsberg 
(H. Dr.) samt Värmland: Kristinehamn, Marieberg (C. F. SUND- 
BERG) och Medelpad: Sundsvall, Långgatan (C. A. NORDLANDER ). 
