10 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 8. 
innehåll antog samtidigt brun färg. Kali- och Natron-lósningar 
meddela en mörkare eller ljusare brun färg at större eller 
mindre kvantiteter af flertalet glandlers innehall. 
Om det eller de àmnen, som tillsammans med slem utgóra 
det fárgade oljelika innehallet hos a-glandlerna, lamna ofvan 
beskrifna reaktioner dessa upplysningar. Att glandlernas inne- 
hall ródfárgas af Vanillinsaltsyra kan betyda, att det finns 
hos detta antingen en Tannoid (se H. EULER, »Vàxtkemi», 
Del 1, Stockholm 1907, sid. 98) eller en Floroglucinférening 
eller bådadera. Den något mörkt röda färg, som bade Järn- 
klorid och Ferrisulfat meddela åt glandelinnehållet, kan enligt 
min mening blott bero på en där befintlig Floroglucinförening, 
enär jag aldrig förnummit eller läst om, att andra iakttagit, 
att någon sort garfsyra får röd färg vid inverkan därpå af 
något bland dessa järnsalter. Den bruna färg, som hos fler- 
talet glandler framkommer genom längre tids inverkan af 
mättad Kaliwmbikromat-losning på deras innehåll, kan endast 
ha sin orsak, däri att det hos detta finns någon sort Garfsyra. 
Den bruna färgen med kali- eller natronlösningar har ock 
uppstått genom dessas inverkan på samma ämne. Äfvenså 
tyder den efter en tid framkommande, rödaktiga färgen med 
klorzinkjod på garfsyras närvaro i glandelinnehållet. 
Med den kännedom, som man för närvarande äger om 
de använda reagensernas mikrokemiska verkningssätt, kan jag 
således ej uttala någon annan mening om sammansättningen 
af det gulaktiga-brunaktiga, oljelika innehållet hos Hottonias 
a-glandler, än att detta innehåll måtte bestå af ett slem i 
blandning med någon sort Garfsyra och sannolikt äfven i 
blandning med en Floroglucinförening. 
Rödfärgningen med vanillinsaltsyra af b-glandlernas inne- 
hall är svag. Jag för min del tror, att en del af det med 
detta reagens rödfärgade ämnet småningom liksom urlakats 
från dessa glandler af det yttre vattnet. Jag hade nämligen 
en Hottonia-stjälk med tillhörande blad 4 veckor liggande i 
en skål med vatten, då många sammanslutningens blad växte 
isär, utan att lika många nya tillkommo. Efter denna tid 
åstadkom vanillinsaltsyra hos sammanslutningens yttre blad 
en svagare och kvantitativt obetydligare rödfärgning af inne- 
hållet i alla glandler, än den annars brukar göra. 
Hos många vattenväxter har man kring deras spädaste 
delar påträffat ett slem, som man ansett skola skydda dessa 
