P. G. E. THEORIN, MIKROKEMISKA NOTISER OM TRICHOMER. 25 
påträffas, med hvilka detsamma är händelsen. Rörande de 
af mig undersökta vattenväxterna vill jag nu sammanställa, 
hvad jag ofvan uppgett om slems förekomst eller frånvaro 
på deras späda delar. Bland dessa arter fann jag intet slem 
på späda växtdelar hos Callitriche autumnalis, Ranunculus 
flammula, Batrachium suecicum och knappt något hos Hottonia 
palustris. Hos Myriophyllum spicatum fanns nog slem ini 
den knopplika bladsammanslutningen i stjálktoppen, men detta 
slem var så lättlösligt i vatten, att detsamma efter växtens 
förvaring en eller annan dag i en skål med vatten upplöstes 
och försvann och således ej hade utsikt att kunna från de 
spädaste växtdelarna utestänga yttre vatten. Hos Menyan- 
. thes såg jag vid späda blad ibland en obetydlig mängd däraf 
eller intet. Detta slem torde dock, äfven då det fanns i nå- 
gon afsevärd mängd, liksom den stora slemmängden hos 
Nuphars bladknoppar intet kunna eller ha att uträtta till 
skydd för späda växtdelar mot yttre vatten, enär dels litet 
eller intet sådant vatten kan intränga till rummen, där dessa 
förvaras, och dels bådaderas slem, såsom varande lättlösliga 
i vatten, tillåta det yttre vatten, som eventuellt inkommit 
till rummen, där späda växtdelar finnas, genomtränga sig 
och beröra den späda växtytan. 
Galium uliginosum L. (Fig. 21 och 22). 
Làngs bladkanten finnas smátaggar, som góra densamma 
något strüf. Dessa voro kring 0,076 mm. breda vid växt- 
ytan, afsmalna vid '/3 af längden, nedifrån räknadt, till 0,019 
mm. och hopdragas sedan småningom till en hvass spets. 
Ett längre eller kortare stycke fran denne upphörde cellrum- 
met att finnas och därnedanför var väggen än tjockare, an 
mindre tjock. Den i fig. 21 afbildades làngd var 0,166 mm., 
men làngden kan variera nagot. 
En sàdan smátagg, som afbildats i fig. 21, lag ett dygn i 
stark natronlósning. Därefter hade dess sidovággar svällt ut be- 
tydligt. Den svällda väggen var till det mesta likadan, men 
kring smátaggens spets hade en mer genomskinlig, pà fig. 22 lju- 
sare skuggad hufva kommit till synes, frán hvilken en smal, lika- 
dan, pa fig. 22 ljusare skuggad vüggdel sträckte sig ett stycke 
nedat pa smataggens yta. Attiksyra later denna genomskinliga 
del af vüggen fórbli sádan, men tillfórd saltsyra gjorde, att 
