98 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 8. 
den ursprungligen var, och den högra hade svällt nästan lika 
mycket. Dessutom hade sidoväggarna samtidigt uppdelats i 
2 för ögat särskiljbara lager. Det yttre af dessa, hvilket på fig. 
13 är betecknadt med a, har vanligt väggutseende och utgör 
omkring !/; af hela den förtjockade sidoväggen. TI detta a- 
lager ingår den förut omtalade lamellen a', som nu ej kan 
särskildt för sig bemärkas. Det nu omtalade a-lagret har 
nog svällt jämförelsevis mindre, medan större delen af för- 
tjockningen träffat det vägg-lager, som på fig. 13 betecknats med 
b och utgör ?/; af hela den svällda väggen. Detta småtag- 
gens inre vägglager har sannolikt svällt så mycket, att det 
är 4 gånger tjockare, än det var i småtaggen före natron- 
behandligen. Detta b-lager är något svårt att riktigt urskilja, 
ty det är nu ganska genomskinligt och ser ut att vara lik- 
som litet geléartadt. Ibland kan man dock finna det vara 
finstrieradt. Medan småtaggen befann sig i natronlösningen, 
har det kunnat inträffa, fast det varit något sällan, att a-lagret 
litet aflägsnats från b-lagret, och att något af det förras yta 
bortförts. 
Ett sådant aflägsnande och bortförande af a-lagret från 
det underliggande skola vi nedan få veta försiggå i mycket 
högre grad, om den natronbehandlade småtaggen (fig. 13) 
efter urtvättning kommer i beröring med Saltsyra. Sedan 
denna syra tillförts, visar sig b-lagret alltid vara strieradt 
och tydligt begränsadt mot det hopträngda cellrummet c, 
som ofta med en mycket smal kanal sträcker sig upp i samma 
lagers öfre del. Till en början och vid minst framskriden 
inverkan af syran på den natronbehandlade småtaggens vägg 
synes ytan af dess a-lager med inräkning af lamellen a' vara 
ojämn eller gropig. När syran något längre tid och krafti- 
gare fått verka på den svällda väggen, visar sig a-lagret 
såsom ett halfgenomskinligt omhölje kring b-lagret. Mer säl- 
lan bibehåller sig a-lagret såsom ett sammanhängande omhólje, 
utan vanligen blir det uppdeladt uti större eller mindre skif- 
vor eller flisor och det stundom mycket snart. Dessa skifvor 
eller smástycken af omhöljet aflägsna sig sedan från smä- 
taggen, och större eller mindre delar af dem upplösas, stun- 
dom med kvarlämning af en amorf, grynig massa, som för- 
sprids. Synnerligt fort och lätt försvinner a-lagret vid och i 
närheten af småtaggens öfre ände, vid hvilka ställen skifvor 
eller flisor sällan uppstå, utan befintlig a-vägg upplöses, 
