EWALD STERNER, JUKKASJARVIOMRADETS FLORA. 39 
Det undersókta omradet ligger hufvudsakligen inom 
barrskogszonen, som här består af tall och gran i tillnär- 
melsevis lika proportioner. Granen är emellertid härdigare 
än tallen, vandrar ut på fuktigare mark, går högre upp i 
bjórkskogen och kan äfven trifvas på magrare lokaler, 
hvilket gör, att detta vårt yngsta barrträd redan nu och 
måhända i större utsträckning längre fram skall taga i besitt- 
ning f. d. tallbeväxt mark och så småningom uttränga tallen 
från flera af dess nuvarande växtplatser i Tornedalen. Ett 
påtagligt förhållande af denna art har ägt rum 1 nordvästra 
delen af undersökningsområdet och där tack vare människans 
ingripande. Den blandade barrskogen har nämligen fläckvis 
i sen tid afverkats och fjällhedsliknande mark har uppstått. 
Den starkaste återväxten visar här granen, som t. o. m. à. f. d. 
lafhed uppträder i kraftiga bestånd. 
De element, som uppbygga undervegetationen i områdets 
barrskog å medelfuktig eller torr mark, äro dels de för zonen 
typiska med Arctostaphylos uva ursi och Calluna vulgaris såsom 
representanter, hvilka tvenne arter inom området ej äro funna 
i björkskogen, dels ett stort antal subalpina och slutligen några 
alpina arter (såsom Salix herbacea och polaris). 
Barrskogszonens mest utprägladt hydrofila flora räknar 
bland sina individrikaste arter Hippuris vulgaris, Ranunculus 
peltatus och eradicatus, Potamogeton alpinus, Sparganium affine 
och Subularia aquatica. Den sistnämnda arten bildar å det 
vataste partiet af sjöarnas strandbädd — någon gang tillsam- 
mans med /soötes echinosporum — utomordentligt individrika 
vegetationer. Stränderna äro föröfrigt mestadels sterila, de 
slambetäckta med Ranunculus eradicatus dock undantagna, 
och det är oftast först med de tufvade starrarterna, Ledum 
palustre och Vaccinium-arter, som ett sammanhängande vege- 
tationstäcke börjar. Myrarna à olika stadier med en ofta vege- 
