p ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o ll. 
vuliceps LINDB. FIL., och T. triangulare LINDB. FIL., samt 7’. 
simile Raunk. Härtill kommer 7’. obtusulim LINDB. FIL., för 
ett par ar sedan insamlad i Stockholmstrakten. De olika under- 
grupperna af slaktet aro inom de bada omradena representerade 
pa följande sätt: 
Västra Sverige 
(Qbisqua ERE 4 arter 
Erythrosperma . . 13 » (och underarter) 
T'alustmu me. a) 
Spectabilia .... 1 art 
Vulgaman., «vo 50 arter 
Summa 71 arter 
Ostra Sverige 
Obliguas- - Sl. 2 arter 
Erythrosperma . . 15 » (och underarter) 
Palustria ..... B! ez «t2» ) ) 
Vatjgurigiii ode 79 » 
| Summa 1 OF art er. 
Mellan de båda här nämnda områdena utgör Vättern en 
naturlig gräns. På båda sidor om denna äro Taraxacum-flo- 
rorna mycket olikartade. Söderut är gränsen, som naturligt är, 
mindre skarp. Jag har emellertid, på grund af hvad man hittills 
känner, ansett mig kunna draga den från Vätterns sydspets väs- 
ter om småländska höglandet och ned till Skånes sydvästra hörn. 
I norr hör åtminstone södra Värmland samt närmaste delar 
af Västmanland och Närke till området. Större delen af de 
sistnämnda landskapen böra däremot räknas till det östsvenska 
området. Mot norr utgör Dalälfvens nedre lopp här liksom i 
flera andra afseenden en naturlig gräns för det östra området. 
Hvad västra Sverige beträffar, så går gränsen sydligare, näm- 
ligen mellan det värmländska hög- och låglandet. Norr om 
denna gräns uppträder en Taraxacum-flora, som högst väsent- 
ligt skiljer sig från södra Sveriges. 
I Norrlands lågland, hufvudsakligast 1 dess södra del, är 
floran visserligen uppblandad med element, som tillhöra 
norra delen af östra Sverige, men dels bestå dessa tydligen af 
sena inkomlingar, som ännu hålla sig kvar på eller i närheten af 
den odlade marken och ännu ej fått någon större spridning i na- 
