44 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o II. 
latiore, breve acuto predito, lobulis lateralibus szepius crebrius 
subulato-dentatis et lobulatis et vulgo valde retroversis. 
Scapi folia + superantes v. equantes, pallidi v. apice basi- 
que leviter colorati, parce—sparsim, preesertim superne, araneosi. 
Involucra sat brevia, 14—15 mm. longa, crassa, dilute— 
subobscure fusco-viridia, basi + rotundata. 
Squame exteriores erecto-patentes v. sat adpressz, sat (3,5— 
4 mm.) late, 9—12 mm. longe, ang. ovate—ovato-lanceolate, 
+ acuminate, anguste marginatse, apice + araneose, supra 
late—sat obscure virides, + violascentes, subtus obscure virides 
et presertim apicem versus + pice, interiores latiuscule, 
lineari-lanceolatze, apice + roseo-colorate. 
Calathium sat lete luteum, sat radians, c. 50—55 mm. la- 
tum. 
Ligule marginales latiuscule, 2,5—3 mm. late, plans, apice 
+ canaliculate, subtus stria rubro-violacex colorata. 
Anthere polliniferz. 
Stylus cum stigmatibus + livescens, siccus sat obscurus. 
Achenium cinereo-olivaceum, apice breve spinulosum, me- 
dio leviter tuberculatum v. leve, ezeterum leve, vix 3 mm. lon- 
gum, 1 mm. latum v. ultra, pyramide 0,3 mm. longo, late co- 
nico, rostro c. 9 mm. longo. 
Denna särdeles karaktäristiska form utmärker sig genom 
sina synnerligen djupt och làngt flikade blad med flikarnas ófre 
kant dessutom làngt tandad och t. o. m. smaflikad, korta, 
olivgröna holkar med breda, oftast tilltryckta eller m. el. m. 
utstaende ytterfjàll och stora vida, radierande korgar samt sma 
grönaktigt askgrå frukter. , 
Bladflikarna aro vid sin bas mycket hóga och gránsa pa de 
mellersta och inre bladen vanligen omedelbart intill hvarandra. 
Stundom uppsta dock smala otandade interlobier, framforallt 
pa de yttre bladen. Flikarnas ófre rand ar an tämligen rak an 
starkt pucklig och öfvergär hastigt eller plötsligt ungefär vid 
sin midt i en langt utdragen, smal, ofvan midten ofta nagot 
utvidgad och ofta aftrubbad, mukronerad spets. Pa ryggen 
aga flikarna en riklig tandning af langa syltánder, hvilka nedat 
mot spetsen öfvergä i långa, ofta ånyo tandade, smala flikar. 
På de yttre bladen äro dessa oftast parallella med lobspetsen, 
men på de inre bladen bli de ofta, isynnerhet på de mera hvälfda 
flikarna, oregelbundet och ofta starkt uppåtriktade och krökta. 
De mellersta bladens ändflik är spjutlik eller pillik med smala 
