HUGO DAHLSTEDT, VASTSVENSKA TARAXACA. 61 
late, sat reflexae—reflexo-patentes, supra sat late virides, pas- 
sim + violascentes, subtus obscuriores, apicem versus sat picez, 
apice ipso + purpurascentes, interiores sat lete— sat obscure 
virides, apice obscuriores—picee, sub apice + callose. 
Calathium parvum 35—45 mm. latum, sat lete luteum et 
sat radians, convexulum—convexum. 
Ligule marginales anguste, sat canaliculatz, subtus stria 
obscure rubro-violacea notate. 
Anthere polline carentes v. + pollinifere. 
Stylus leviter livescens—sat virescens, stigmatibus lute- 
scentibus. 
Achenium sat obscure fusco-olivaceum, apice acute et sat 
longe spinulosum, czeterum breve spinulosum—crebre tubercu- 
latum v. + leve, vix 3 mm. longum, usque ad 1 mm. latum, 
pyramide 0,75 mm. longo cylindrico, rostro 12—13 mm. longo. 
Utmarker sig genom sina làngt utdragna blad med vanligen 
mycket glest sittande, làngt och skarpt spetsade flikar med hóg 
kullrig rygg, genom mellanbladens triangulära till spjutlikt- 
pillika, spetsiga eller tillspetsade ändlober samt innerbladens 
stora och breda, ofta långt utdragna ändlober med något ofvan 
de smala och ofta långa samt spetsiga sidoloberna insnörd, upp- 
till starkt utvidgad, oftast till större delen helbräddad eller till 
större eller mindre del ej sällan tätt och oftast långt syltandad 
midtlob. De nedre flikarna äga hog, men mindre hvälfd rygg, 
som är långt syltandad, de öfre flikarna få mera hvälfd, ofta 
starkt pucklig och vanligen alldeles helbräddad rygg. Pa inner- 
bladen bli syltänderna rikligare och längre äfven på de öfre fli- 
karna. Interlobierna äro oftast mycket smala och långa samt 
m. el. m. mörkfärgade och skarpt samt ofta långt syltandade. 
På bladets nedre del tilltaga de småningom i bredd mot närmast 
undre lobpar och öfvergå omärkligt i detsamma; på öfre delen 
af bladet bli de vanligen mera jämnbreda. Vanligen äro inner- 
bladen vid blomningen m. el. m. talrika och välutvecklade. 
T. remotilobum erinrar både om T. mucronatum LINDB. FIL., 
och T. distantilobum LiNDB. FIL., och i någon mån äfven om 
T. remotijugum LinpB. FIL. Fran den första är den skild genom 
sina karaktäristiska ändlober och genom de mera nedåtrik- 
tade, yttre holkfjällen samt dessas och holkens färg. I anse- 
ende till de stora ändloberna och de glest sittande flikarna er- 
inrar den mycket om de båda sistnämnda, men är lätt skild 
