HJALMAR MÓLLER, LÓFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 5 
pa arket »a D:no Prof. Swartz». Under antagande, att SWARTZ 
själf insamlat ifrågavarande exemplar, härstamma de fran 
1780, hvilket år Swartz bereste Lule lappmark. I Riks- 
museets samlingar finnes också ett exemplar af MONTINS 
herbarium, hvilket han erhållit af »Direct. ARGILLANDER» 
(skrifvet med MONTINS handstil). Enligt uppgift i LINNÉ & 
MONTINS ofvan citerade afhandling uppehöll sig dåvarande 
medicine studeranden ARGILLANDER 1748 i Uppsala. Denne 
hade insamlat Splachnum rubrum i närheten af Åbo. I Köpen- 
hamns botaniska museums samlingar finns ett exemplar, som 
af C. P. THUNBERG sändts till M. Vann. Det äldsta af mig 
"kända säkert daterade exemplar af Splachnum rubrum ar 
1808 insamladt vid Lassana bruk i Närke af J. W. ZETTER- 
STEDT. 
Pa grund af hypofysens vackert purpurröda färg har 
Splachnum rubrum blifvit mycket uppmärksammad och anses 
for Skandinaviens vackraste mossa. WAHLENBERG skrifver 
om den i sin Flora lapponica: »Color umbraculi adeo satura- 
tissimus et elegantissimus, ut nihil in natura pulchrius esse 
queat». Stundom är hypofysen flammigt rödgul, såsom jag 
sett pa exemplar fran Kaskats i Lule lappmark. Den växer 
har tillsammans med typisk rubrum och luteum och man kom- 
mer nästan att tänka pa, att den flammiga formen skulle 
kunna vara en hybrid mellan dessa bägge arter. Fruktskaf- 
tet kan stundom uppnå en längd af 140 mm. och hypofysen 
en bredd af 10 mm. Blomningen tyckes sträcka sig 
öfver en ganska lång period åtminstone i mellersta Sverige. 
Sålunda har jag funnit halftömda anteridier hos exemplar 
samlade den !?/; 1873 i Närke samt à exemplar samlade i 
juli månad 1862 (datum är ej utsatt å etiketten) i Väster- 
götland. Å exemplar, samlade i Västergötland den ?/; 1903 
äro visserligen alla anteridierna utvecklade, men intet har 
öppnat sig. Exemplar med ett eller annat lock kvarsittande 
äro samlade den ??/; 1873 i Närke, den !5/; 1892 i Västergöt- 
land samt den 5/; 1887 i Småland. När locket är kvar, är 
hypofysen synnerligen litet utvecklad. På exemplar, där 
denna nått sin fulla utveckling, hafva kapslarna alltid öppnat 
sig. Hos Splachnum rubrum äro hypofyserna mindre var- 
aktiga än hos Splachnum luteum; i herbarierna ser man också 
ofta exemplar af den fórra arten med hopskrynklade hypo- 
fyser. Det ar sällsynt att fran mellersta Sverige päträffa 
