54 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 12. 
Tetraplodon angustatus beskrifves först i Swartz’ Metho- 
dus muscorum illustrata och säger han angående växtstället: 
»In Lapponia a me lectum.» Exemplaren skulle sáledes vara 
samlade 1780, hvilket ar SwARTZ, sásom fórut namndt, bereste 
Lule lappmark. Detta bekräftas också af en uppgift i 
WicksTRÓM's biografi öfver Swartz, hvarest nämnes, att han 
då fann »Splachnum angustatum Sw.» I Riksmuseets sam- 
lingar finnes dessutom i MowTIN's herbarium ett exemplar af 
arten med paskrift: »Habitat in humidis, in Lapponia. Spe- 
cimina ibi lecta misit Clar: Med: Cand: Dnus SWARTZ, anno 
1781.» Swartz’ exemplar återfinnes i såväl Lunds som Hel- 
singfors och Kópenhamns botaniska museer. 
Det ser ut, som om denna art ej skulle ha vidare stora 
fordringar pa fuktighet. Särskildt i Dalarna har jag flera 
gånger påträffat den vid sidan af landsvägen, som ej ens 
varit beskuggad. Substrakt till de af mig funna exemplaren 
hafva alltid utgjorts af spillning, såväl fran ko som hast. 
HAGEN framháller,? att denna art ej har sa stort kraf pa 
animaliska ämnen som Tetraplodon bryoides och att den kan 
upptrada pa lokaler, pa hvilka man ej kunnat pavisa nagra 
animaliska rester såsom i fördjupningar pa stenar, pa bar 
jord och pa trüdrótter i barrskog. 
Blomningen tyckes vara utsträckt till en lang period; 
sålunda har jag funnit exemplar fran Dalarna, samlade den 
11 juni 1909 med de flesta antheridierna tómda, under det att 
exemplar samlade 4 juli samma ar haft sà godt som alla anthe- 
ridierna fulla. Äfven tiden för lockfällningen varierar syn- 
nerligen mycket. Så äro alla locken redan den 18 juni 1908 
fällda å exemplar från en så nordlig lokal som Jockmock i 
Lule lappmark under det att å exemplar från Värmland, 
samlade den 2 november 1896 alla locken äro kvar. 
Talrikast tyckes arten förekomma i Dalarna, hvarifrån 
den går norrut, mest hållande sig till de subalpina trakterna. 
Nordligaste lokalen är Karesuando. I Uppland, Västmanland 
och Värmland är arten känd från flera lokaler, men saknas 
alldeles i södra Sverige utom i Småland och Östergötland, i 
hvilka man känner en lokal från hvardera provinsen. Den 
största höjd, på hvilken jag funnit arten, uppgår endast till 
700 meter. Så vidt jag vet går den ej upp till trädgränsen. 
1 Swartz. 7, sid. XXXII. 
2 HAGEN 2, sid.. 13. 
