ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 7 
mellan fór mig sà bekanta ff. som t. ex. gl. prolatula hirtellipes 
och gif. hirsutula. Detta visar, hur stor habituell förändring 
följer med ófvergàngen fran glatt- till harbladighet, därför ock 
mest visande sig hos hirti-ff. som hirsutula, under det tersi-ff. 
i allmänhet sa likna motsvarande glattbladiga, att man ofta i 
samlingar far se dem tagna for gl. Redan en något högre grad 
af harighet är tillräcklig att ge ett betydligt olika habitusintryck, 
och med en sådan följer vanligen i m. el. m. hög grad den serra- 
turens fórgrofning, som i full utveckling visar sig hos bred- 
tands-ffna (se ofvan), vidare ett gradvis undanträngande af 
bladens kantglandler samt ofta fórsvagning af taggskruden (jfr 
»Stud. &», sid 75, bladens epitelbihang). Först vid noggrant 
aktgifvande upptäcker man med förvåning, hur oförändrade 
trots den skenbara olikheten alla principiella karaktärer äro, 
hur t. ex. hos glf. hirsutula återfinnas småbladens långa, smala, 
långsamt i bredd tilltagande basdel och korta, tvärt afsatta, 
uddbildande toppdel samt den grofva, skarpa sågningen, all- 
deles sådana de karakterisera gl. prolatula; eller hur bred- 
tandsff. af glf. extensula och rotigera, vid första ögonkastet oskilj- 
bara, förråda sin åtskillnad sinsemellan och härkomst från res- 
pektive gl. dilatans och uncigera genom de nästan förkrympta 
tanduddarnas riktning ut från tandtoppen; eller hur samma 
skillnader i taggarnas form och riktning, i bladens färg och kon- 
sistens, som skilja gl. Wahlenbergii och acmenophylla, också 
göra en skarp gräns, efter min uppfattning skillnad till specialart, 
bland de tallösa, villsamma ff., som jag betraktar som hårbla- 
diga descendenter till nyssnämnda gl. 
Det är ej alla formkomplexer af glf., varieteter eller special- 
arter, som stå i ett så att säga osjälfständigt förhållande till 
motsvarande gl. som hittills skildrats. Glf. melarensis t. ex., 
så säker jag anser mig vara på dess härstamning från gl. saturella, 
har uppenbarligen karaktären af en själfständig specialart. Nå- 
gon kontinuerlig serie af öfvergångsff. kan icke uppvisas; m«- 
larensis utgöres så godt som uteslutande af bredtändta hirti-ff., 
tersi-ff. äro liksom ff. med saturellas långa och smala tänder myc- 
ket sällsynta, och hirtelli-artade öfvergångsff. från saturella äro 
(utom en egendomlig Oskarshamns-f.) endast antráffade vid Mar- 
strand, där melarensis alldeles saknas. Den har nämligen uteslu- 
tande östlig förekomst; här sammanfaller dess område visserligen 
i hufvudsak med saturellas, men sträcker sig ej så obetydligt vi- 
dare, i norr ända till s. Hälsingland, i söder till Gottland; öfver- 
