ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 11 
lad topp och kraftig sågning, mer öppen än hos alla fóreg.; tänder 
med làng, n. rak rygg, öfvergäende i en något utätsvängd, hvass 
udd; framkanten m. el. m. tydligt konkav. Taggar i allmänhet 
làngspetsiga men föga kraftiga, med tämligen kort bas, klokrók- 
ta—raka.  Lifliga och rena farger, stora blr. 
C. Decurtate: foliola remote acriter profunde patenterque 
serrata, incisuris latissimis, dentibus acriter subulatis apice 
subrecto—porrecto, basi lata—latissima. 
Ca. Vicinales: foliola subflaccida—firmius papyracea, ob- 
secure nebulose—purius e viridi glauca basi cuneata—angustius 
rotundata, dentibus minus remotis minusque porrectis (saltem 
fol. inferior.). — C-gruppens characteristica visa sig hos denna 
undergrupp i vissa fall mindre utvecklade. Sagningen àr vis- 
serligen skarp, men mindre gles och óppen: tandbasen ej sa 
bred och tandryggen ej sà làng, àtm. nedre bladens tanduddar 
mer tydligt lutande fram at bladspetsen; pruinan ofta ej till- 
räcklig att ge öfre bladytan C-gruppens typiska färgton af dun- 
kelt askgrätt, utan mörkgrönt blir förhärskande. Bladkonsis- 
tensen ar aldrig fast; bladbasen smal i förhållande till bladbred- 
den. Taggar svaga, varierande till riktning och bójning. 
Cb. Cinericie: foliola firma, pruina copiosa opacissime 
obscurius dilutiusve cinerascentia, basi (pro latitudine folii) + 
dilatata, immo truncata, dentibus remotis—remotissimis, fol. 
inferiorum latis porrectis; aculei typice media parte valde elon- 
gata porrecta, apice declinato (in spec. ultimis mire varii: mox 
fortiter curvati—recti, breves—longissimi etc.). — Framforallt 
utmürkt genom gles, skarp, rakkantad sagning och fasta, ej 
sällan en smula nätädriga blad, ofvanaf riklig pruina med dunkelt 
askgrå färgton, än mörk, än ljus. Bladbasen (atm. i förhållande 
till bladbredden) vidgad, ofta särdeles bredt rundad—tvar 
eller hjärtlik; bladtoppen väl utvecklad,stundom långt utdragen. 
Nederbladens tänder särdeles breda, n. raktoppade; öfre bladens 
med långa raka tandryggar och kraftiga, skarpa tanduddar. 
Typiska taggformen utmärkes af starkt förlängd, rakt utstå- 
ende midtparti och nedböjd spets (sista arterna visa dock stor 
föränderlighet: kortkrökta—alldeles raka; korta—mycket 
lànga o. s. v.). 
