18 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 13. 
vägande bredtands-formerna vid första Ogonkaset visa ett 
ganska olika utseende som fóljd af den grunda sagningen. 
Men äfven hos dessa visa åtminstone bladen a—c tänder med 
saturellas karakteristiska halfmanform hos tandtopparna m. el. 
m. tydligt framtrádande, hastigt och oftast skarpt tillspetsad 
med jämnt bugtad ryggkant och något konkav framkant; och 
särskildt sidosmábladen hos a och b visa samma egendomliga 
fingerlikt klufna topp, ofta starkt urnupen. Bladen ha sam- 
ma làngstrückta form med rundad bas och tvart afsatt, forlangd 
topp, oftast med starkt utvecklad udd (se bild 361 »Stud. &»), 
märkbar ännu hos c och 5; melarensis’ blad ha ofta rektangulär 
form, om toppen franses (se bild 5 toppbladet hos d och hogra 
sidobladet hos c). Taggarnas typiska utseende visar bild 5 
(samma form men mycket grófre se bild 35 (»Stud. &» s. 4). Ha- 
righeten hos melarensis karakteriseras af en egendomligt siden- 
artad glans, särskildt i stark belysning. I allt öfrigt visar sig 
en otrolig variationsförmäga, som omöjliggör hvarje försök till 
mer kortfattad karakteristik. Att redogóra for all denna vari- 
ation ligger utanfór detta arbetes plan. Bild 5 ar afsedd att 
supplera den bild af mer vanliga blad- och tandformer, som 
bild 36 i »Stud. &» ger, med en mer sällan förekommande: 
blad med otydlig uddbildning och uddlósa, stundom t. o. m. 
aftrubbade tinder. 
Som ofvan sagts uteslutande óstkustform: s. Hals. Berg- 
vik (G. BLADINI); Gástr. Furuvik n. Gafle (ERIK ALMQUIST), 
Rosl. allmän ända ner till Ornö (BERLIN m. fl.), likaså vid 
Mälaren åtminstone till Strängnäs (E. KOHLER), inåt landet 
efter Fyrisån ännu vid Dannemora ymnig (enligt ERIK ALM- 
QUIST); sydligaste fyndorterna äro Nyköping (G. SCHOTTE) och 
Gotl. Gandarve i Dalhem (K. JOHANSSON). 
Öfvervägande grund-f.; sub-f. och svagt utbildad per-f. 
sällsynta. 
En högst märklig intermediär ställning mellan gl. saturella 
och glf. melarensis intager en vid Oskarshamn af O. KOHLER 
funnen form, (per-)acutans Mrs. (under *enscotophylloides), se 
bild 8, det 2-bladiga skottfragmentet nertill till vànster. Den 
öfverensstämmer i allt med det i »Skandinaviska ff. &» bild 7 
afbildade originalexemplaret af gl. saturella (äfven val med ett 
fran Öl. Borgholm af G. BLADINI), utom att bladskaft och de 
flesta blad under äro något håriga (tersi-f. närmande sig till 
hirtelli-). Någon melarensis med så svag hårighet och så 
