ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 79 
kantade med den spetsiga toppen rakt fram i tandens hufvud- 
riktning. Taggarna m. el. m. blekbruna, med lang bas, ut- 
stående spensligt midtparti och kort, krokbójd spets. Foder- 
smablad rátt breda, vanligen flikiga. Kronblad typiskt lifligt 
rosafärgade. 
Synes allmännare i väster och gär ej langt at norr (mindre 
än gl. vicinalis): Og. Kvillinge, Graversfors (P. A. IssÉN; acro- 
tomodon Mrs., hvartill dock äfven hör en molliformis-f.); Smal. 
Oskarshamn (©. KÖHLER; enacleista Mrs.); Blek. Lyckeby 
(ERIK ALMQUIST); Sk. Svalöf (M. O. MALTE); Hall. mången- 
städes (F. AHLFVENGREN); Gbg. (WINSLOW); Vg. Gräfsnäs (J. 
A. PALMÉR; typen för Marssows fuscatula); Boh. Mollösund 
(TH. Krox); Norge på många lokaler vid Kristiania- och 
Langesundsfjordarna (C. TRAAEN, J. DYRING); tyckes dock ej 
nå till Kristiania-trakten. 
Öfvervägande sub-f., men äfven grund-f., per-f. och super-t. 
25. R. Afz. gif. *hirsutula Ar. »Stud. &» sid. 9. 
(Hirti-prolatula.) 
Bild 51 (Värdinge: S. Ar, orig.-ex.), 52 (var. spiculidens 
Mrs.; c, g 2 af orig.-ex., Og. Arkösund: P. A. IssÉn; öfrigt fr. 
N. Asker: C. TRAAEN), 53 (Gbg Billdal: WinsLow), 54 (3 blad 
till v. fr. Og. v. Husby: P. A. IssÉN; det öfriga *vacillans v. 
fastidiosa). 
Foliola utrimque vel infra + hirsutula; ceterum preter 
dentes vulgo latiores ut in gl. *prolatula: fol. subtenuia, ple- 
rumque e glauco vel canescenti obscurius viridia, in rhombeam 
formam + vergentia, parte basali elongata subequaliter (mar- 
ginibus parum curvatis) attenuata basin versus angustam, 
parte apicali abbreviata sepius marginibus concavis late acu- 
minata, fol. inferiorum apice subtruncata, omnia grosse typice 
acute profundius serrata, dentibus oblique triangularibus (se- 
eundariis vulgo reflexis), fol. inferiorum latissimis dorso cur- 
vato margine antico vulgo concavo apice inflexo; aculei graciles 
subporrecti vulgo + arcuati. 
Ar också, såsom i inledningen nämnts, en af de glf., som 
inom ett visst område blifvit en förhärskande form, liksom 
den äfven ss. hirti-f. och bredtands-ff. är bland de starkast 
utpräglade g/f. Tillika är den en af de mest mångformiga, där- 
för ock som på flera ställen framhållits en af de allra svåraste 
