JOHN FRÖDIN, FJÄLLVÄXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 1 
det morüntücke, som en gàng afsattes af inlandsisen, sà att 
fasta berget nu öfverallt ligger i dagen. Man torde tryggt 
kunna pasta, att ingenstädes i Skandinavien klippgrunden i 
sà stor utstrückning ligger blottad som hàr. I de hógre fjäll- 
trakterna, där man skulle kunna vänta sig samma företeelse, 
har den där rädande starka frostvittringen lösgjort massor 
af material och täckt sluttningarne med ofantliga blockhaf. 
Den delvis af vinden, delvis af de sistnämnda förhällan- 
dena framkallade skoglösheten i det atlantiska läglandet är 
alltsà en af de hufvudfaktorer, som betinga de alpina for- 
mernas tillvaro härstädes. Men den enda fórklaringsgrunden 
kan den ej vara. Ty man traffar dem ej blott pa vindex- 
ponerade lokaler och barmark ide yttre zonerna utan ocksá 
ganska ofta vid stranden af de for hafsvindarne skyddade 
fjordarne, dar skogsfloran nar ända ned till hafvets nivå, 
och det är bevisligt, att många af dem här persistera genom 
föryngring. Däremot saknas samma fjällväxter nästan totalt 
i det norrländska låglandet och vid Bottniska vikens kust, 
där visserligen skogen är dominerande, men där det dock ej 
är alltför ondt om lokaler, på hvilka de skulle kunna föra en 
mot skogsflorans konkurrens jämförelsevis fredad tillvaro. 
Särskildt gäller detta det yttre kustområdet. 
Vindens inverkan — hittills har jag blott behandlat den 
indirekta, nämligen dess hämmande inflytande på skogens 
utbredning — räcker alltså ej att förklara fjällväxternas till- 
varo på den norska kusten. Vi skola därför öfvergå till att 
undersöka, om de öfriga klimatelementen kunna göra det. 
De författare, som hittills sysslat med denna fråga och 
därvid sökt den egentliga förklaringsgrunden i de klimatiska 
förhållandena, hafva tydligen i allmänhet behandlat frågan 
på det sättet, att de utgått från förekomsten af fjällväxter 
i kustlandet såsom något extraordinärt, hvilket det ju också 
är. Sedan har man uppsökt det mest påfallande draget i 
områdets klimatiska fysiognomi och utan vidare förklarat 
detta vara betingelsen för den alpina florans uppträdande 
därstädes. Nu är det ju gifvet att för en ej alltför kritisk 
granskning den stora nederbörden på den norska kusten är 
det mest i ögonfallande af dess klimatiska egenskaper. Dess 
regnmängd och relativa luftfuktighet är ju också väsentligt 
större än de flesta andra europeiska kustländers. Men detta 
faktum måste dock i föreliggande fall användas med stor 
