JOHN FRÓDIN, FJALLVAXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 9 
tas stora fuktighet — som jag redan nu velat opponera mig 
emot, utan den metod, hvarur denna slutsats utgått, nämligen 
att man sökt ut den mest påfallande eller mest kända af 
klimatfaktorerna och utan vidare satt den i relation till det 
mest extraordinära floraelementet, de alpina växterna. 
Det riktigaste är väl i stället att utgå från, hvilka de 
viktigaste klimatmomenten äro i fjällväxternas verkliga hem- 
land regio alpina, samt huru floran därstädes är anpassad 
till dem. Sedan har man att undersöka, om det norska kust- 
landet har något eller några klimatiska drag gemensamt med 
fjällen. Om så verkligen är förhållandet och de äro tillräck- 
ligt utpräglade men saknas i öfriga låglandsområden, där 
äfven fjällväxter i regel saknas, först då har man tämligen 
stor rättighet att antaga, att det är dessa klimatfaktorer, 
som möjliggöra de alpina växternas uppträdande vid den 
norska kusten. 
Det alpina klimatets beskaffenhet är alltför väl utredd 
för att jag här skulle behöfva närmare analysera detsamma. 
Det är tillräckligt att hänvisa till de större moderna hand- 
böckerna i ämnet (32, 33). Jag vill här blott något uppe- 
hålla mig vid de drag hos fjällklimatet, som särskildt trycka 
sin prägel på de växter, som lefva i detsamma. 
Enligt en meteorologisk lag stiger ju nederbördsmängden 
på samma gång som markens nivå, ehuru blott till en viss 
gräns. Detta gör sig också gällande i våra fjälltrakter, där 
regnmängden oftast säkerligen är större än i närliggande 
lågland äfven under sommaren (jämför t. ex. Stensele med 
Piteå i tab. 2). I de högsta fjällområdena kan också neder- 
börden blifva enormt stor, såsom ju HAMBERG också har 
påvisat (30), men dels är det ju här fråga om nivåer, där åt- 
minstone det fanerogama växtlifvet i allmänhet icke når (1,000 
— 1,500 m.), dels äro de hittills publicerade observationerna 
verkställda under så kort tidrymd, att det är svårt att af 
dem draga några allmängiltiga slutsatser. Hvad man känner 
om nederbörden i fjällen antyder likväl, att regio alpina 
skulle hafva ett i fysiologiskt afseende fuktigt sommarklimat, 
för så vidt ej andra faktorer kastade om förhållandena. Hvar 
och en som företagit en färd i fjällregionerna vet, huru 
hastigt det där torkar upp efter ett regnväder. Detta beror 
dels på de starka och ständigt blåsande vindarne, dels på 
den stora luftförtunningen och den därmed följande intensiva 
