12 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. N:o 16. 
Redan denna omständighet ger otvifvelaktigt vid handen, 
att det ej ar fuktigheten vid norska kusten, som är orsaken 
till deras förekomst därstädes. Vidare kunna ej ens de pa 
vata ställen lefvande fjällväxterna anses för hydrofyter i 
samma mening som de laglandsarter, som fórekomma pa lik- 
nande lokaler. 'Ty dels àr luften torr och afdunstningen till 
följd däraf stor i fjällen, hvilket ju ej ar förhållandet i det 
norska låglandet, dels, och det är kanske ännu viktigare, har 
det vatten, som på de våta lokalerna i fjällen genomsyrar 
marken, och som framrinneri fjällbäckarne, en mycket låg 
temperatur, i det att den blott torde uppgå till ett par 
grader, d. v. s. ungefär 10° mindre än temperaturen hos 
dylikt vatten nere i det atlantiska kustlandet. Detta för- 
hållande nedsätter i hög grad rötternas absorptionsförmåga 
ech bidrager till att gifva äfven denna grupp växter en xero- 
fil prägel. Härom säger SCHIMPER (66, sid. 750): »Ausser- 
dem bedingt die Kälte das Wassers, dass die Pflanzen 
sehr nasser Standorte xerofilen Bau erhalten.> Och 
denna sats har experimentellt bevisats af PFEFFER och andra 
(61, I sid. 211—212). 
Redan vid en flyktig granskning af ofvanstående 30 arter 
finner man, att nämnda regel äfven gäller för dem. Jag har 
i min förteckning med kursiv stil utmärkt de former, som 
morfologiskt sedt hafva en eller flera typiskt xerofytiska ka- 
raktärer, t. ex. läderartade, mera el. mindre reducerade, hå- 
riga eller succulenta blad och kraftigt utveckladt rotsystem. 
Den spärrade stilen betecknar däremot sådana arter, hos 
hvilka de xerofila egenskaperna äro mindre framträdande, 
och som sålunda morfologiskt sedt närma sig hydrofyterna. 
Det visar sig da, att 22 st. eller 73 °/o tillhöra det förra slaget 
och blott 8 eller 27 »/ det senare. Äfven en stor del af de 
på fuktiga lokaler hemmahörande fjällväxterna ha alltså en 
xerofytisk byggnad. Sa finna vi bland dem åtskilliga med 
läderartade blad t. ex. Salix herbacea och Thalictrum alpinum 
eller håriga t. ex. Salix reticulata och Arabis alpina. Ja, till 
och med Rhodiola rosea, Oxyria digyna och Saxifraga aizoi- 
des, hvilkas standorter ofta sköljas af rinnande vatten, aro 
utrustade med succulenta blad och de två förstnämnda äfven 
med val utveckladt rotsystem. Detta visar betydelsen af vatt- 
nets låga temperatur och luftens torrhet. Men de af SER- 
NANDER nämnda arterna äro ej de enda fjällväxter med xero- 
