JOHN FRÓDIN, FJALLVAXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 19 
Däremot saknas nämnda arter alldeles pa den mellan- 
liggande hydrofytiska regnskogsterrängen (66, sid. 16). 
När nu koksaltet i jorden på Java möjliggör fjällväx- 
ternas förekomst pa solfatarernas och hafsstrandernas vata 
mark och i dessa områdens tropiskt ångmättade luft, så in- 
ser jag inte, hvarför inte samma faktor kan ha samma ver- 
kan i Norge, där skillnaden mellan luftens fuktighetsgrad i 
kustområdet och fjällregionen är högst väsentligt mindre än 
på Java, för så vidt nämnda faktor verkligen finnes i det 
atlantiska kustbältet. 
Som bekant äro halofyterna hufvudsakligen bundna till 
den del af stranden, dit hafsskummet och vågstänket når, 
och som alltså är impregnerad af maritimt salt. Men ScHIM- 
PER har t. ex. skildrat från Java, huru en halofytisk inver- 
kan där låter sig påvisas ganska långt in i strandskogarna, 
och detta beror tydligen på det atmosfäriska saltet, som ur 
luften afsättes på marken (66, sid, 419—422). Tyvärr har 
det varit mig omöjligt att erhålla några exakta uppgifter 
om luftens salthalt på Skandinaviens västkust. Men ingen 
torde kunna förneka, att den där är högst betydlig. Ett par 
notiser ur det praktiska lifvet torde bestyrka detta. I vara 
västkuststäder, framförallt Göteborg, är det mera vanligt än 
annorstädes, att man alldeles underlåter att rappa husen, 
emedan rappningen i alla händelser redan efter ett år brukar 
visa sig förstörd och börja falla bort. Detta beror enligt 
fackmännens åsikt på, att luftens fuktighet och stora salt- 
halt i förening sönderdelar och förstör densamma. — Genom 
tidningspressen gick för några månader sedan en uppgift om 
svåra afbrott af strömmen i några af de Sydsvenska Kraft- 
aktiebolaget tillhöriga ledningar, som beröra de skånska kust- 
städerna. Det har enligt uppgift senare visat sig, att de 
förorsakats af att saltkrustor ur luften afsatts på ledningar- 
nas isolatorer. Luften måste alltså i kustbältet innehålla 
relativt mycket salt. 
Det afstånd från hafsstranden inåt, till hvilket saltet 
når, växlar naturligtvis från trakt till trakt med den för- 
härskande vindriktningen och beror också på, om landet är 
skoglöst eller ej. Detta torde nog kunna uppgå till några 
kilometer. 
Nu är det ju tydligt, att det salttillskott, som marken 
erhåller, genom att luftens salt afsättes på dess yta och där- 
