29 ARKIV FÓR BOTANIK. BAND 10. w:o 16. 
Bland de i SERNANDERS ofvannämnda förteckning upp- 
tagna alpina arterna finns nog en och annan, som i Skandi- 
navien ej uppträder som verklig fjällväxt, utan ar lika, om 
ej rent af mera allman nedanför barrskogsgränsen än ofvan- 
for. En sádan ar, sasom denne fórfattare àfven medger, 
Saxifraga Cotyledon. Den trifves visserligen gärna pa vata 
lokaler, men dess vegetativa delar äro dock utpragladt xero- 
fytiska. Bladen äro succulenta och till skydd mot afdunst- 
ningen äro de utrustade med ett ófverdrag af kolsyrad kalk 
(47, sid. 242). Arten torde atminstone i Skandinavien mera 
göra skal for benämningen klippvaxt än fjallvaxt. Den fóre- 
kommer sa godt som uteslutande i klippbranter (NoRMAN 
meddelar nagra sállsynta undantag) och ar bunden till vissa 
bergarter. Ty som man ju kan vänta, ar den en kalkvaxt, 
men fóredrager dessutom jämförelsevis vata lokaler. Den är 
därför utesluten fran horisontal kalkterráng, emedan sådan 
i regel är mycket torr. Däremot finnes den på kalkhaltiga 
skiffrar, och den uppträder med förkärlek 1 klippbranter, be- 
stående af sådan bergart. På Vestlandet i Norge är den i 
somliga trakter mycket allmän. I det inre Sogn har jag sett 
den i stora mängder på klippstupen ända ned till hafvets 
nivå. En af mina artlistor från en dylik brant, 40 m. ö. h. 
och helt nära Lerdal, ser ut på följande vis. 
Cerastium alpinum strödd, 
Oxyria digyna strödd, 
Rhodiola rosea sparsam, 
Saxifraga aizoides v. aurantia HN. strödd, 
» > v. purpurea BL. enstaka, 
> Cotyledon stródd, 
Polytrichum sp. stródd. 
Dylika lokaler aro tydligen lämpligast for växten. Grund- 
vattnet, som sipprar fram mellan skifferlagrens sluttande 
skiktytor, träder i dylika branter i dagen och innehåller här 
tillräckligt med kalk för densamma. Den är alltså bunden 
till en viss bergart, utskulpterad i en viss topografi. Att 
den allmänt förekommer i västra Norge men endast undan- 
tagsvis i Sverige, beror således ej på, att den är en »väst- 
lig», »insulär» (= hydrofil) fjällväxt, ty det är ej rikligt yt- 
vatten, utan kalkhaltigt grundvatten, som den behöfver. 
Orsaken torde i stället vara, att de kalkhaltiga skiffrarna så 
ofta utgöra den förhärskande bergarten i de norska fjord- 
