36 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 16. 
Hvilken är nu orsaken till detta egendomliga förhållande, 
att en art, som i Sverige och södra Norge uteslutande är en 
höglandsväxt, i norra Norge trifves synnerligen väl i kust- 
området? Det är tydligt, att man åtminstone härvidlag ej 
kan tillämpa SERNANDERS sats, att det är det oceaniska kli- 
matets stora fuktighet, som betingar fjällväxternas tillvaro 
vid Atlanten. Ty Ranunculus hyperboreus förekommer ju 
blott på mycket våta lokaler och har ett växtsätt, som åstad- 
kommer, att den luft, i hvilken den lefver, konstant har stor 
fuktighet. Men dylika för växten lämpliga lokaler finns det 
säkerligen i Sverige lika godt om som i Norge och i det förra 
landet lika väl nedanför artens utbredningsområde vid kusten 
som i höglandet. Blott ett steppklimat skulle kunna tänkas 
utesluta dem. 
Vi måste alltså utgå från att nämnda oregelmässighet i 
utbredningen åtminstone för denna arts vidkommande beror 
på andra omständigheter än fuktighetsförhållanden. Sanno- 
likt är det väl blott tre sådana som egentligen äro tänkbara. 
Först och främst skulle det ju kunna vara möjligt, att 
den högre sommartemperaturen vid de sydnorska och bott- 
niska kusterna (se kartan) framkallat förekomsten därstädes 
af växtformer, som äro starkare i konkurrensen än Ranun- 
culus hyperboreus och därför kunnat förhindra dennas ut- 
bredning dit. Men de mycket få nya hydrofyter, som där 
uppträda, kunna alldeles icke tänkas äga denna förmåga. 
Om det är den högre temperaturen, som förhindrar ar- 
tens uppträdande i nämnda kustområden, så måste det så- 
ledes vara dess direkta, skadliga inverkan i fysiologiskt af- 
seende, som åstadkommer detta resultat, ej värmens indirekta 
inflytande genom att skapa lämpliga betingelser för nya kraf- 
tigare former. För att kunna bilda oss någon uppfattning i 
denna fråga, skola vi närmare undersöka, hurudana tempe- 
raturförhållandena äro i de trakter af Skandinavien, där arten 
lefver. 
Som jag förut påpekat, är en af egendomligheterna för 
växtens utbredning i Sverige, att den, ehuru silvin, ej före- 
kommer nedanför 200-meters-kurvan (14) d. v. s. på låglandet 
(se kartan). Den finnes ej heller upptagen i de under tider- 
nas lopp utgifna flororna öfver kustprovinserna. Blott i nord- 
ligaste Västerbotten är den anträffad på ett par ställen, men 
äfven då, såsom det synes, ofvanför nämnda linje. Äfven i 
