38 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 10. w:o 16. 
ligen for denna vaxts vidkommande reducera kartans tempe- 
raturuppgifter med 1°, d. v. s. medeltemperaturen i juli pa 
växtens längst ned belägna lokaler kan helt visst ej beräknas 
till mera än 13°. 
Med de norska kustlokalerna fórháller det sig pa annat 
sätt. Dar förekommer växten mera i öppna trakter såsom 
myrar och stränder, och där i det atlantiska klimatet är ej 
heller temperaturskillnaden mellan de torra och de fuktiga 
områdena ens nämnvärd. Vi kunna därför utan vidare utgå 
från, att temperaturförhållandena på växtens nordnorska lo- 
kaler äro sådana, som de angifvas på kartan. Af denna fram- 
går, huru isotermerna i stora drag förlöpa. Strax utanför 
artens yttersta kustlokaler i Lofoten ligger isotermen för 10?. 
På denna breddgrad går arten ända in i de innersta fjor- 
darna, men längre söderut ligger öfver dessa ett söderifrån 
uppskjutande tungformigt bälte med mera än 13? medeljuli- 
temperatur. Där träffas ej längre Ranunculus hyperboreus, 
på en enda lokal när, och på denna tycks den icke på senare 
tiden hafva återfunnits. Däremot finnes den i själfva kust- 
området, sa länge ännu 13°-isotermen ligger innanför detta; 
men då nämnda värmelinje i söder skär kusten, ha vi också 
kommit till växtens sydgräns i låglandet. Artens utbred- 
ningsområde i norra Norge liksom också 1 Sverige ligger alltså 
i en zon med 10,5 —13 graders julimedeitemperatur. 
Som förut nämnts, saknas växten alldeles i det central- 
och sydnorska låglandet såväl vid kusten som också vid de 
innersta fjordarna. I Dovre och Jotunheimen finnes den 
blott på högre nivåer. Jerkind i Dovre, hvarifrån en hel 
mängd af våra herbarieexemplar härstamma, ligger på en höjd 
af 960 m. och har en julimedeltemperatur af 9,7”. Växtens 
nedre gräns i dessa trakter tyckes ungefärligen sammanfalla 
med 500-meters-kurvan, under det att den största höjd, till 
hvilken den stiger, med säkerhet belöper sig till mera än 
1000 m. Den torde nedåt ej öfverskrida isotermen för 13” 
(se kartan), ehuru den på landets kontinentala (östra) slutt- 
ning liksom i Sverige skenbart gör detta i några få fall. 
I de vidt skilda områdena af Skandinavien, där arten 
nu lefver, ligger alltså dess nedre gräns på ungefärligen samma 
termiska nivå. Smärre eller lokala afvikelser kunna ju finnas 
på en eller annan plats. De bero i så fall på att någon eller 
några af de öfriga för växten viktiga yttre faktorerna äro 
