JOHN FRÓDIN, FJALLVAXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 43 
Nordland och Lofoten ür ett af de mest pregnanta exemplen 
pà den vüxtgeografiska anomali, som under de senaste àren 
sa ofta omtalats i litteraturen, nàmligen dà en art, som i det 
öfriga Skandinavien är en höglandsväxt, vid den norska 
kusten förekommer i låglandet och där synbarligen trifves. 
Om nu de abnorma värmeförhållandena äro orsaken till nyss- 
nämnda arts uppträdande därstädes, så vore det högst egen- 
domligt, om ej denna faktor influerade på och i många fall 
vore utslagsgifvande, när det gäller fjällväxternas förekomst. 
Tvärtom måste man anse, att just den låga sommar- 
temperaturen utgör en af de allra viktigaste för- 
utsättningarna för deras tillvaro på den norska 
kusten. 
Å andra sidan är det ju tydligt, att temperaturförhål- 
landena ej hafva samma betydelse för alla arter, utan att 
somliga äro mera plastiska i detta afseende än andra, under 
det att de kanske äro känsligare för en hel del af de fak- 
torer, som motverka deras tillvaro inom låglandet. Ett så- 
dant hinder kan t. ex. den stora luftfuktigheten eller salt- 
halten vara för somliga arter, såsom jag redan påpekat. För 
de verkliga högfjällsväxterna t. ex. Ranunculus glacialis och 
R. pygmeus är temperaturen äfven vid den norska kusten 
säkerligen för hög. 
Om man noggrant undersökte utbredningsförhållandena 
för de olika alpina växterna, skulle man helt säkert finna, 
att hvar och en af dem i olika hög grad än de öfriga är på- 
verkad af klimatfaktorerna, och att resultatet blir en ut- 
bredning något afvikande från alla andras, äfven om man 
bortser från de öfriga förhållanden, som för växternas till- 
varo äro af betydelse. Men i alla fall skulle följden blifva, 
att man finge olika grupper, af hvilka arterna i hvarje grupp 
förhölle sig på likartadt sätt till klimatfaktorerna, hvilket 
därför också återspeglades i deras utbredning. Jag skall här 
nedan nämna några sådana växter, hvilkas höjdutbredning i 
Skandinavien eller åtminstone nedre gräns och förhållande 
till temperaturen tyckes mig mera eller mindre öfverens- 
stämma med Ranunculus hyperboreus’, och hvilka därför ej 
äro verkliga fjällväxter, ehuru de ofta i litteraturen hafva 
räknats till denna kategori. Emellertid har bristande tid och 
äfven andra svårigheter hindrat mig att för deras vidkom- 
mande göra utredningen lika noggrann, som för nämnda 
