JONH FRÖDIN, FJÄLLVÄXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 45 
lappmark något mera än 1000 m. 6. h. I barrskogsomradet 
ar den mycket allmän, särskildt i de öfre delarna, men gar 
äfven ned öster om marina gränsen och närmar sig alltså 
kusten - något mera än de båda förut nämnda. Dock und- 
viker den själfva kustområdet (23, 27, 59. 60). Likväl före- 
kommer den enl. HEINTZE i Råneå socken och i Lunds uni- 
versitets herbarium ligga exemplar från Edefors och från 
Arbrå i Hälsingland. I Dalarne synes arten ej nå sydligare 
än de båda förra (65). I Norge går den ned till hafvets 
nivå. 
Stellaria calycantha är också en typiskt nordlig art. 
Dess sydligaste hittills funna lokal i Sverige är kanske Orsa 
. (65). Som à sid. 37 nämnts har jag anträffat den i Våmhus. 
Den synes i öster knappast nå ned till högsta marina grän- 
sen (ll. 14, 23, 27, 59, 60, 65, 92). OLSSON säger om den- 
samma: »Denna subalpina art trifves vàl i hógt liggande 
fuktiga skogar, men icke pa fuktiga ställen vid kusten, sa- 
kerligen emedan klimatet där är för blidt för henne» (60, 
sid. 31). Nämnde med det norrländska växtlifvet så för- 
trogne forskare är också tydligen af den åsikten, att för de 
kalltempererade arterna finnes en nedre gräns mot låglandet, 
hvilken på grund af den där rådande alltför höga tempera- 
turen ej kan öfverskridas. — Stellaria calycantha går egent- 
ligen endast undantagsvis upp ofvanför skogsgränsen. Äfven 
i Norge öfverensstämmer dess utbredning i hög grad med 
Ranunculus hyperboreus’. Sa träffas den i sydligaste Norge 
först på en höjd af 450—600 m. ö. h. (20) men kan redan 
vestenfjelds någon gång gå ned till hafvets nivå. I norra 
Norge träffas den hufvudsakligen i kustområdet och når säl- 
lan någon större höjd (57). 
Vidare kan nämnas den på norska kusten vanliga 
Astragalus alpinus, som ej heller i Sverige enbart är en fjäll- 
växt utan också mycket ofta anträffas i den subalpina och 
öfre delen af den silvina regionen. Dess nedre gräns be- 
tecknas af en hel rad lokaler från nordligaste Norrland ned 
i Hälsingland och alla i stort sedt belägna på gränsen mellan 
höglandet och det bottniska låglandet (11, 14, 23, 27, 35, 
60, 92). 
Och till sist vill jag också räkna hit Gnaphalium norve- 
. gicum, hvars nedre gräns drager ungefär midt igenom kust- 
