JOHN FRÓDIN. FJALLVAXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 53 
att dà nya floror invandrade under den postglaciala klimat- 
förbättringen de mera nordliga arterna fingo alltmera svårt 
att reda sig i konkurrensen och till slut nästan uteslutande 
höllo sig kvar på hafsstränderna, emedan där konkurrensen 
var mindre skarp och klimatet jämförelsevis gynnsamt. När 
stränderna genom landhöjningen förskötos utåt vandrade re- 
likterna i samma riktning, ty de ägde såsom de flesta nord- 
liga arter (13) en anmärkningsvärd förmåga att »taga nytt 
land i besittning». När genom nivåförändringen Mälaren af- 
snördes och blef insjö kommo de därför att stanna på dess 
stränder eller i dess närhet. 
På samma sätt torde det sannolikt förhålla sig med de 
Bohuslänska relikterna, som också enligt SERNANDER skulle 
ha invandrat under litorina-tiden. Som jag förut uppvisat, 
var nämnda period ingalunda gynnsam för de kalltempere- 
rade formernas utbredning. Vidare är det i och för sig myc- 
ket naturligare att antaga en nedvandring af växterna ifråga 
från den blott 20 km. aflägsna högsta marina gränsen till 
dess nuvarande lokaler, än att förutsätta hastiga och täta 
utbredningsoccillationer öfver flera hundra kilometer vida 
ytor. 
Innan jag vidare går in på de norrländska relikternas 
beskaffenhet, skall jag med några ord beröra begreppet al- 
pin utpost och fjällväxt, på hvilket det förra baserar sig. 
De växtgeografiska regioner, som man trott sig kunna 
urskilja i Skandinavien, äro som bekant grundade på den 
omständigheten att gränserna dem emellan utgöra de öfre 
gränserna för vissa skogbildande trädslag, i hvilkas följe en 
hel mängd andra växter uppträda och bilda samhällen, som 
ofta visa sig så starka, att de utesluta möjligheten för en del 
af den ofvanför liggande regionens arter att därstädes upp- 
träda. Gränserna mellan regionerna bli alltså klimatgränser 
för de nedanför befintliga floraelementen, men konkurrens- 
gränser för de ofvanför lefvande. Men därför är det också 
tydligt, att de blott i sin förstnämnda egenskap fungera med 
något så när ofelbar precision. — Vid en viss linie måste 
ju temperaturförhållandena blifva för hårda för de sydliga 
formerna. 
Däremot är det alls icke säkert, att icke konkurrens- 
gränsen öfverskrides af den öfre regionens växter. Det beror 
på, om växttäcket af de nedanför befintliga nya och krafti- 
