JOHN FRÓDIN, FJALLVAXTER I BARRSKOGSREGIONEN. 55 
de vaxtformer sluta, dir arten har sin normala fórekomst 
eller ock att i dessa former börja uppträda, med hvilka den 
ej kan uthärda kampen för tillvaron.» (71, sid. 49). De 
utposter, som uppträda i samhällen som för öfrigt bestå af 
skogsflorans arter, anser han vara intränglingar, d. v. s. för- 
hallandet är abnormt. En sådan ståndpunkt torde emeller- 
tid ur rent växtfysiologisk synpunkt vara ensidig och öfver- 
drifven. Ty ännu är den roll, som kommensalerna i ett 
växtsamhälle spela för hvarandra, alltför litet utredd, för att 
man skulle kunna förneka möjligheten af att i vissa af skogs- 
regionens af sydligare former bestående växtsamhällen en 
eller annan alpin eller subalpin art kan uppträda och rent 
af ersätta eller vikariera för någon eller några af de förra. 
Förekomsten af vissa s. k. fjällväxter nedanför skogsgränsen 
blir i så fall något fullständigt normalt och en del af de så- 
som utposter från regio alpina nämnda formerna äro i själfva 
verket inga sådana utan måste räknas till en grupp af väx- 
ter, som äro gemensamma för båda områdena. 
Till dem höra åtskilliga af dem, som SERNANDER räknar 
såsom utposter t. ex. Pedicularis lapponica. Jag har sett 
den kilometer efter kilometer tillsammans med P. Oederi på 
myrarna i östra Dovres barrskogsregion, 500 m. öfver hafvet. 
Andra dylika anföras af BERGSTRÖM och Boma (13, 21). 
Att nämnda arter likväl kommit att räknas till fjäll- 
växterna beror kanske delvis på att våra äldre botanister 
vid inrangeringen af vår floras arter i olika regioner mera 
baserade sig på iakttagelser från de mellan- och sydeuropeiska 
bergländerna än från de nordeuropeiska. 
Den stora individrikedom och vidsträckta utbredning, 
som dessa bland sydligare former inströdda fjällväxter upp- 
visa i nordlanden, gör det sannolikt, att deras medlemskap 
af ifrågavarande samhällen ej är af någon efemär natur, utan 
att de hafva funnits där under långa tider. 
I ännu högre grad är detta fallet, där dessa alpina for- 
mer uppträda tillsammans nedanför fjällregionen och bilda 
slutna samhällen. Det är klart, att till de ofvan omtalade 
bara fläckarna i skogsregionen eller till de ställen, där skogs- 
florans samhällen äro svagare, hafva under hela den post- 
glaciala tiden frön då och då spridts från fjällområdet, så- 
vidt detta ej ligger alltför långt borta. De gifva upphof till 
individ, som på sådana ställen föryngras, och så småningom 
