~ 
56 ARKIV FOR BOTANIK BAND 10. N:o 16. 
uppstar en koloni af utposter och till sist kanske ett slutet 
samhalle af fjallvaxter. Fran denna lokal kan sedan sprid- 
ning ske till platser, som ligga ännu längre ned o. s. v. 
Sannolikt hafva stórsta delen af de fors-, back- och àlf- 
strandskolonier, som SERNANDER iakttagit, uppstatt pa detta 
sätt. Pa möjligheten häraf kan man icke tvifla, dà man 
känner de stora spridningsresurser, som vara växter äga (73). 
Att flera alpina eller nordliga former sá smaningom samlas 
pa samma lokal, blir dà ej sa egendomligt. Särskildt gäller 
detta naturligtvis de standorter, som äro belägna längs ett 
strómmande vatten. 
Som jag redan forut nàmnt, bilda backdalarna ett slags 
utlöpare af kallare klimat, som fran fjallregionen skjuta ned 
i barrskogsomradet. Det ar ju därför ej sa förvånande, om 
det à dem finnas särskildt godt om alpina former, att man 
behófver anse dem vara relikter fran en tid, da klimatet 
var kallare än nu och fjällregionen till folid däraf hade större 
utbredning. 
Att bäckdalarna koloniserats af fjällväxter, beror ej pa 
att dessa särskildt älska fuktigheten därstädes (70, sid. 199), 
utan dels pa att dess frón sa ytterligt làtt och ofta tran- 
sporteras dit af det rinnande vattnet, dels pa att de har aro 
i mycket hóg grad fredade mot skogsfloran, som ej tàl vid 
den kalla och fuktiga luften och de svåra öfversvämningarna 
af kallt vatten. 
Emellertid finns det naturligtvis ingenting som hindrar 
att de ifragavarande formerna kunnat persistera pa sina 
bäck- och älfstrandslokaler ända sedan den senglaciala tiden. 
Den omständigheten, att deras fysiologiska gräns mot làg- 
landet, d. v. s. deras temperaturgräns nedåt, ligger sa långt 
nere i barrskogsregionen, angifver tvärtom, att något sådant 
är mycket möjligt, ehuru ingalunda bevisbart. Och hvilket- 
dera som än är förhållandet, kunna de ingalunda anses som 
några slags indikatorer för klimatförändringar. Deras ut- 
döende i en bäckdal eller återinvandring dit kan nämligen 
bero på äfven andra faktorer än klimat- och konkurrensför- 
hållanden. 
Å andra sidan är det nog sant, att sannolikheten af 
utposternas och koloniernas höga ålder växer med afståndet 
fran regio alpina. Sa kunna t. ex. de af Orssow anträffade 
fjällväxterna i Östersundstrakten (60) mycket väl anses här- 
