T. LAGERBERG, STUDIER ÖFYER ADOXA MOSCHATELLIXA L. 



3 



bladen natt fram till dess nedre ända. Något senare embryo- 

 stadium har jag ej lyckats anträffa, men det är väl antagligt, 

 att embryot snart härefter är färdigt att gro. Fröhvitans 

 absorption utföres i hufvudsak af hjärtbladen, som ännu. da 

 groddplantan är helt ung, äro tjocka och innehålla rikligt med 

 upplagsnäring. 



Groningsstadiet. 



Själfva groningsförloppet har jag ej varit i tillfälle att 

 direkt observera. Men om man betraktar en ung groddplanta, 

 så kan man utan svårighet bilda sig en föreställning om detta 

 skede i växtens lif (lig. 4). 

 Man lägger genast märke till 

 hypokotylens och iillrotens 

 kraftiga utveckling och ser, 

 huru små hjärtbladen i för- 

 hållande härtill äro. Det är 

 väl därföre sannolikt, att gro- 

 ningen inledes med ett star- 

 kare växande i hypokotyl och 

 lillrot, under det att hjärt- 

 bladen fortfarande förblifva 

 inneslutna för att absorbera 

 den sista återstoden af frö- 

 hvitan. Fröets yttre skikt 

 spränges lätt i sin öfre del; 

 här finnes nämligen ett tyd- 

 ligt framträdande hål, som 

 förorsakats af den inträdande C/. 

 kärlsträngen. Lillroten visar 

 sig genast positivt geotro- 

 pisk och hypokotylen drager 

 genom en kraftig längdtill- 

 växt hjärtbladen ur deras hölje; dessa nå sålunda nuterande 

 öfver jord. Hjärtbladsskaften äro då ännu helt små men växa 

 snart i längd, och deras skifvor resa sig frän sin nuterande 

 ställning antingen före eller efter den tid, da detta sker, ett 

 förhallande. som närmast står i samband med den mer eller 

 mindre djupa markbetäckning, som groddplantan måste genom- 

 tränga (tig. 5, 6). Skifvorna äro till en början gula men förse 

 sig snart med kloroplaster och bli assimilerande. 



Fig. 4—6. Groddplantor på olika ut- 

 vecklingsstadier, tagna den :i i 1903. 

 (Omkr. |). 



