T. LAGERBERG. STUDIER ÖFVER ADOXA MOSCHATELLIXA L. 11 



för att de späda bladpartierna och of vänj ordsaxlarna skola 

 bli synliga öfver marken. Härigenom blir växten under- 

 stundom ganska ofördelaktigt exponerad men tar ej någon 

 skada häraf. äfven om stark köld skulle inträffa. Man finner 

 sålunda A doxa redan mycket tidigt på floralt stadium, och 

 den 29 mars 1903 kunde jag i trakten utanför Uppsala in- 

 samla individ, som ej hade många dagar kvar till sin blom- 

 ning. — För att studera vintern vilans väsen, intog jag i 

 november 1901 rhizomspetsar och planterade dem i burk. De 

 höllos hela tiden i vanlig rumstemperatur, och följderna häraf 

 visade sig snart. Utvecklingen började nästan omedelbart, 

 ehuru långsamt, och de första dagarna i februari följande ar 

 hade växten nått floralt stadium och var af fullkomligt ty- 

 piskt utseende. — Innevarande vinter har jag upprepat 

 samma försök; rhizomspetsarna intogos vid ungefär samma 

 tid men fingo denna gång öfvervintra i Botaniska trädgar- 

 dens växthus i en temperatur af + 16 å 17° C. Xu erhöll 

 jag blommande exemplar redan sa tidigt som den 12 januari, 

 men blott af två rhizomknölar; de öfriga voro långt efter i 

 utveckling. Hvad som kunnat förorsaka dessa tvenne indi- 

 vids hastigare franidrif vande, är svart att förstå; om yttre 

 förhållanden, såsom för svag belysning eller alltför riklig 

 bevattning varit anledning härtill, så borde väl samtliga under 

 kultur stående exemplar däraf rönt inflytande. De gjorde i 

 alla fall intryck af att vara något etiolerade, och den florala 

 axelns blad hade endast vuxit helt obetydligt men voro gröna. 

 — Af dessa försök torde framgå, att vinterhvilan icke är 

 autonom utan helt och hållet förorsakad af yttre faktorer. 

 Att växten äfven i naturen, om tillfälle därtill gifves, ej 

 ligger overksam och väntar på vintern visar en iakttagelse, 

 som jag gjorde i Botaniska trädgården härstädes förliden 

 höst. Rhizomspetsar, som efter allt att döma ej borde ha 

 kommit till utveckling förr än vid vårens inbrott inneva- 

 rande år, hade redan i midten af september utvecklat stora 

 assimilationsblad, och det är alldeles påtagligt, att om den 

 påbörjade utvecklingen fått fortfara, så skulle växten utan 

 afbrott öfvergatt i floralt stadium. 



Rhiäomet. A doxa hör till den grupp bland de perenna 

 örterna, som ut märkes af »1-åriga rhizom». Med undantag af 



