16 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 2. 



förhållandet anses, att förutom det typiska bladparet på en 

 of vänj ordsaxel kan förekomma ännu ett längre ned, som är 

 decusseradt med det förra. Härpå har jag blott en enda gång 

 funnit ett exempel. — Vid genomträngandet af marken nu- 

 tera bladen liksom äfven de florala axlarna. 



Assimilationsperiodens längd torde i allmänhet kunna 

 begränsas till omkring 2 1 /* månader. Om man betänker, hur 

 omfattande det arbete är, som växten på denna korta tid 

 skall hinna uträtta, och att det antal assimilationsblad växten 

 äger är jämförelsevis litet, så kan man förstå, att assimila- 

 tionen måste vara synnerligen kraftig, för att ett fullgodt 

 resultat skall kunna nås. Bladens anatomiska struktur er- 



Fig. 15. Palissadparenkym, sedt ofvanifrån. ( l f°). 



bjuder äfven en egendomlighet, som väl ej får tolkas som 

 en direkt tillpassning för svag belysning, men dock mycket 

 nära står i samband med de förhållanden, under hvilka bladet 

 arbetar. Palissadcellerna äro nämligen mycket stora och ha 

 sin största utsträckning i bladets plan. De äro dessutom 

 utbildade som ett slags armpalissad. 1 För att öka väggens 

 yta och i och därmed äfyen kloroplasternas antal äro cellerna 

 försedda med inskjutande veck, och cellen i sin helhet kommer 

 därför att bestå af, som det synes, flere sammangyttrade, 

 ellipsoidiska eller äggformade, mer eller mindre fria delar, 

 som äro förenade af ett centralt parti (fig. 15). 



1 Solereder, I, p. 49G. 



