18 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NtO 2. 



Ett ganska stort intresse erbjuda äfvenledes de egendom- 

 liga hårbildningar, l som uppträda pa bladen, alltid strängt 

 begränsade till .deras öfre sida. På de unga, öfvervintrande 

 bladanlagen äro de särdeles rikliga men mycket sällsynta på 

 fullvuxna blad. De bestå af ett vanligen 2- eller 3-celligt 

 skaft, utgående frän en epidermiscell, hvilket upptill afslutas 

 med tvenne plattade, utåt vidgade celler; håret i sin helhet 

 blir sålunda klubbformadt och själfva klubban tillplattad 

 (flg. 17). I synnerhet toppcellerna ha mycket stora kärnor, 

 och plasman är kornig och ogenomskinlig. Deras väggar äro, 

 då håret är färdigt, betydligt an svällda, och kutikulan brister 

 slutligen upp. så att väggens cellulosaskikt blottas; rummet 

 inom kutikulaflikarna utfylles af ett slemartadt sekret (fig. 

 17, B). — Dessa hårbildningar öf verensstämma på ett i ögonen 



Fig. 17. A. Tnga hår, ?edda från kanten (a) och från sidan (b). B. Äldre 

 hår med uppsprucken kutiknla. ( 5 }°). 



fallande sätt med dem, som Lundström beskrifvit från bladen 

 af Geranium silvaticum 2 och som af honom tolkats såsom 

 vattenabsorptionsorgan. Med all sannolikhet hafva håren hos 

 A doxa samma funktion. De unga bladflikarna äro alltid sam- 

 manvikna efter medelnerven och kunna sålunda lätt upp- 

 samla och kvarhålla vatten. Detta absorberas i första hand 

 af slemmet, som utfyller sprickan i kutikulan, hvarefter det 

 kommer i direkt beröring med väggens cellulosaskikt, genom 

 hvilket det på endosmotisk väg upptages. 



Då bladen äro fullt utbildade, är största delen af hårbild- 

 ningarne försvunnen, och det ringa antal, som återstår, visar 

 ett afvikande utseende. Toppcellernas kutikula är ej sprucken, 



1 SOLEREDER, I, p. 407. 



2 Se A. X. LuNDSTEÖM : >Pflanzenbiologische Studien. I. Die Anpassung 

 der Pflanzen an Regen und Thau>. (Upsala 1884, p. 49, taf. 1. fig. 6). 



