T. LAGERBERG, STUDIER ÖFVER ADOXA MOSCHATELLINA L. 19 



och väggen är understundoni # ej märkbart förtjockad samt 

 plasman föga kornig. Allt tyder på att håren på utbildade 

 blad nppgifvit sin tidigare funktion, U vilken nu denna än 

 må vara. 



Någon gang har jag äfven pa den florala axeln strax 

 under den unga inliorescensen observerat hår af ofvan nämnda 

 typ. Hårbildningar förekomma äfven på lågbladens öf ver- 

 sida men äro här rätt afvikande. Deras skaft är vanligen 

 längre, det bestar ofta af 5 celler, och klubban i spetsen, som 

 stundom bildas af 4 celler, är mera ellipsoidisk. Förtjock- 

 ningen af toppcellernas yügg är knappt märkbar, och kuti- 

 kulan brister ej upp. Dessa hår äro förmodligen att anse 

 som reducerade eller sekundärt ömhudade, och någon speciell 

 funktion torde de icke äga. 



Det bladpar, som bäres af den florala axeln, har på dennas 

 tidigare stadium en skyddande uppgift. * Då den unga blom- 

 samlingen visar sig ofvan jord. är det öfre internodiet mycket 

 kort. Såsom exempel kan nämnas, att på ett individ, taget 

 den 12 /a 1903, det öfre internodiet mätte endast 0,5 mm., medan 

 det undre var 15 mm., och ännu så sent som den 3 / 4 var 

 proportionen nästan densamma, enligt mått som 2 : 50. Blom- 

 samlingen är sålunda helt och hållet nedklämd mellan de 

 båda bladfötterna, och då dessa äro breda och innehålla sär- 

 deles stora intercellularer — de största, som växten kan upp- 

 visa — lämna de helt visst ett godt skydd åt inflorescensen, 

 då den ännu är späd. 



Blomman. Den florala axeln afslutas med en 4-talig 

 toppblomma, och nedanför denna sitta två par 5-taliga sido- 

 blommor. Irmisch uppger, att 7 blommor någon gång kunna 

 förekomma. 2 Anomalier i blommorna äro särdeles vanliga; 

 enligt mina observationer torde i det närmaste 20 % afvika 

 från det typiska schemat. Afvikelserna, som variera både i 

 styrka och riktning, äro alltför många för att här omnämnas; 

 jag får därföre nöja mig med att hänvisa till den ganska 

 rikliga litteratur, som behandlar detta kapitel. 3 Beträffande 

 knoppläget råder äfven stora variationer. Toppblomman har 

 alltid en fri och en fullständigt täckt hylleflik samt två, till 



1 "Wettstein. I. 



2 Irmisch, I. p. 188 



3 Wydler. II, p. 658—659. Giltay. I. p. 431— 438. Novak, II, p. 2. 

 Taf. 2. Penzig. I. p. 27. Benslow, I. p. 194. 



