NILS SYLVÉN, VEGETATIONEN I TORNE LAPPMARKS BJÖRKREGION. 11 



lafvar ma särskildt nämnas Lecanora tartarea] af i laftäcket 

 insprängda mossor må nämnas Volytrichum juniperinum (a 

 björkhed vid Vassijaure tunnsådd) och Jungermannia sp. 



I lafbjörkskogen var Empetrum nigrum det förhärskande 

 riset; af andra ris må efter frekvensen i ordning nämnas: 

 Vaccinium vitis idcea (Stenbacken), MyrUllus-arterna,, Linnma 

 borealis, Phyllodoce caerulea (Vassijaure), Lycopodium. alpinum 

 (Abisko, Vassijaure), L. complanatum (Stenbacken). Gräs och 

 örter förekommo blott enstaka, insprängda i rismattan; sa 

 må exempelvis nämnas Des champ sia flexuosa ß Montana. 



Mest typiskt utbildad var lafbjörkskogen vid Stenbacken 

 ofvan tallgränsen, där de >,ur»-marksartade fjällsluttningarna 

 långt uppåt kläddes af björkbuskig, skäligen gles laf björkskog. 

 Äfven i Abiskodalen å Nuoljas-Tsasinnjaskatjåkkos SO-slutt- 

 ningar förekom typisk laf björkskog. Kring Vassijaure voro 

 de i kärr-myrmarkerna tunglikt utskjutande, glest björk- 

 beväxta kullarna närmast att anse såsom ni. e. m. typiska 

 lafbjörkhedar. 



Mossbjörkskogar intaga största området inom hedbjörk- 

 skogen. De utmärkas af riklig — ymnig förekomst i botten- 

 skiktet af mossor, företrädesvis Hylocomia, H. proliferum och 

 parietinum, vanligen äfven Dier ana sppj.; andra mera anmärk- 

 ningsvärda här ingående mossor äro L 'olytrichum juniper 'inuni . 

 stundom äfven P. commune (Nuoljas NO-sluttning); mark- 

 lafvar saknas eller förekomma blott enstaka, så t. ex. Gladem i a 

 spp. Det förhärskande riset är här Myrtillus nigra, ej såsom 

 i lafbjörkskogen Empetrum nigrum, som här förekommer blott 

 enstaka eller mera fläckvis. Af öfriga ingående ris må näm- 

 nas Vaccinium vitis idcea och Myrtillus uliginosa, enstaka 

 eller, så särskildt Myrtillus uliginosa, fläckvis. Bland andra 

 för mossbjörkskogen karaktäristiska växter må nämnas Cornus 

 suecica, Deschampsia flexuosa ß montana, Lycopodium annoti- 

 num, Thegopteris Dryopteris, vanligen äfven Melampyrum sil- 

 raticum och Trientalis europcea samt Linncea borealis; bland 

 mera typiskt ängsartade, dock vanligen äfven här ingående 

 växtelement må nämnas Epilobium angustifolium och Solidago 

 rirgaurea. 



Typiskt utbildad mossbjörkskog förekom å Nuoljas NO- 

 sluttning (kring banan). För öfrigt var hela sträckan af 

 björkskogsområdet mellan Björkliden och Abisko mossbjörk- 

 skogsartadt ined mer eller mindre rikligt inblandade ängs- 



