20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 4. 



Under sommaren 1902 voro förhållandena vidrigare än 

 vanligt för vattenväxterna, i det att äfven ljustillgången för- 

 minskades på tvenne väsentligt olika sätt. Detta skedde för 

 det första genom den abnorma vattenhöjden, så att en del 

 arter måste använda all kraft på att nå ytan — så t. ex. 

 såg jag d. 18 ang. i Kaunisjärvi Potamogeton natans med 

 nästan alla flytbladen 5 — 10 cm. under ytan. — Det andra 

 af de förhallanden, som minskade ljustillgången, var, att med 

 vattnet från myrarna nedströmmade massor af mineralbe- 

 ståndsdelar och humusämnen, hvilka nedsatte vattnets ge- 

 nomskinlighet och därmed ljustillgangen. Sammanfattas 

 det ofvan sagda, finner man, att vattenväxterna häruppe 

 äfven under gynnsamma år för sin förökning och 

 spridning nästan enbart äro hänvisade till den vege- 

 tativa vägen. 



Vattenväxternas spridning är redan sä pass ingående 

 behandlad af olika författare, att här endast skall framhållas 

 en faktor, som synts mig föga eller icke beaktad. Spridning 

 utefter ett vattendrag är ju visserligen jämförelsevis lätt 

 att förklara, jämförd med spridningen uppför detsamma. Af 

 ej ringa betydelse inom många vattendrag är timmerflott- 

 ningen. Stockarna söka sig ofta in mot land och ligga där 

 och smida samt lösslita särskildt bottenväxter, hvilka sedan 

 antingen själfva föras nedför älfven eller som passagerare 

 följa stocken på dess väg utför. I Torne älf har jag iakt- 

 tagit på så sätt lösgjord Ranunculus ß reptans, i Kalix älf 

 Subularia. Jag har äfven sett stockar komma ur den egent- 

 liga strömfåran, intrassla sig i Batrachiiim- och Potamogeton- 

 samhällena och sedan, medförande massor af stjälkar med 

 blommor och blad, åter ge sig i väg utför älfven. På Torne 

 älfs stränder ser man ofta talrika sådana ilandflutna stjälk- 

 stycken af Batrachium peltatum, hvilka slagit rot i den våta 

 sanden eller leran. 1 forsarna blir denna stockarnas lös- 

 görande verkan naturligtvis ännu våldsammare. Anmärkas 

 kan, att nästan all timmerflottning sker på våren samt att i 

 gränsälf varna mot Finland endast flottbundet timmer får 

 framföras, men i alla fall torde de massor af timmer, som 

 nedflottas längs vattendragen — på finska sidan af Torne 

 älf flottades år 1897 192,000 sågstockar — , äga betydelse för 

 vattenväxternas spridning. Det nu sagda gäller äfven bott- 



