32 ARKIV FÖR R0TAXIK. BAND 3. N!0 4. 



dragande arter utdö. oin öfversvämningen är af längre var- 

 aktighet. 



Under 1902 års ytterst regnrika sommar var jag i till- 

 fälle att på flera ställen iakttaga en sådan af naturen själf 

 utförd uppdämning och. däraf följande öfversvämning. Dess 

 langvarignet medförde, att den tydligen kommer att leda till 

 samma resultat som uppdämningar af människohand, utförda 

 för att af myr eller skog vinna starräng. Öfversvämningen 

 var särskildt på myrar, som lågo nära vattendrag, så bety- 

 dande, att vattnet flerstädes nådde öfver t. ex. Menyanthes, 

 här oeh hvar till och med öfver Carex ampullacea. Bety- 

 delsen af en sa abnormt nederbördsrik sommar som 

 1902 års, är för vissa växtsamhällens omdaning helt 

 säkert synnerligen stor. 



Mellan den trädlösa, mossfria myrens af sakta rinnande 

 vatten omgifna Carices, JEriophora, Scirpus ccespitosus, Scheuch- 

 zeria eller Menyanthes ha mossorna svårt att vinna fast 

 fot. Men hvarhelst en liten torrare plats uppstår, såsom 

 genom några fläckvis hopade, halft multnade växtdelar, eller 

 genom ett från kringliggande skog fallet träd, eller till och 

 med genom renens exkrementer. infinna sig genast mossorna. 

 Vanligen efter dem inkomma Betala nana, Andromeda poli- 

 folia, Ledum och eventuellt träden. Sedan kommer Myrtillus 

 uliginosa samt i den tillväxande tufvans mossor Oxy coccus, 

 Carex paw t flora och C. dioica och understundom senare 

 Ranunculus lapponicus. Relativt sent infinna sig Myrtillus 

 nigra, Vaccinium vitis idcea och JRubus cham&morus. I de 

 vattenrikare partierna mellan tufvorna träffas fortfarande 

 Carex ampullacea, C. limosa, Eriqphorum alpinum, Menyanthes 

 etc; Eriophorum vaginatnm har i vanliga fall blifvit social. 



Redan en blick på generalstabens karta i skalan 1 : 200,000 

 visar, att mer än halfva arealen af området utgöres af myrar. 

 I)et är också myrarna, som gifva landskapet dess skaplynne. 



Myrarna bildas som bekant på tvenne olika sätt, dels 

 genom försnmpning af fast mark, dels genom igenväxning af 

 Tippet vatten. Exempel på dessa tvenne bildningsätt ser man 

 mångenstädes, men äfven om skogen här och hvar försumpas, 

 så torde socknens myrar till sin största areal ha bildats genom 

 igenväxning af grunda sjöbäcken. En sådan normalt försig- 

 gående igenväxning af en sjö kan t. ex. i alla dess detaljer 

 studeras vid Kaakkurijärvi nära Pajala. 



