S. BIRGER. VEGETATIONEN O. FLORAN I ARKTISKA NORRBOTTEN. 35 



Mossrik skogmyr vid Röva (67 c 13' n. br.. cirka 140m. 



ö. h.; d. 21 aug. 1902). 



Träd. Cop. Betula odorata, Picea abies. 



Spars. Finns sylvestris. 

 Buskar. Sol. Salix lapponum Y — YII, Alnus incana Y. 

 Ris. Greg. Vaccinium viUs idea IY — Y på tufvorna. 



Cop. Myrtillus uliginosa Y, Andromeda polifolia 

 IY, Ledum palustre Y. Empetrum nigrum Y 

 — Yl. Betula nana Y. 

 Gräs. Cop. Carer J i mosa Y, C. canescens Y. 



Spars. Eriophorum augusti foil um XI — YII, C pauci- 

 flora Y. C. capitata Y, C dioica Y, Agrostis 

 b<> realis 11. 

 Örter. Cop. Menyanthes trifoliata IY — Y, Comarum pa- 

 lustre III— IY. 

 Spars. Pedicularis palustris IY — Y, Parnassia palus- 

 tris IY, Epilobium palustre III. 

 Sol. Galium uliginosum III, Euphrasia latifolia 

 IY. Sjiircea ulmaria II. 

 Mossor. Soc. i bottenskiktet, dock ej så mycket Sphagna. 



Ångarna. 



Inom området träffas ängar dels på fuktig, dels på torrare 

 jordmän. De förra, s. k. starrängar, äro beskrifna under strän- 

 dernas växtsamhällen, de senare skola nedan närmare be- 

 handlas. Följande öfversikt afser att ge en bild af de olika 

 ängstypernas uppkomstsätt inom området. 



• 1. Ursprungliga än ga* 1 : Ofta torde t. ex. ur strän- 

 dernas växtsamhällen så småningom verkliga, naturliga ängar 

 kunna framgå. Ät ängarna på torr mark lämnar människan 

 ofta hjälp genom gödsling. 



2. Kulturängar. 

 A. Ur skog. a) Uppdämning af vatten under längre tid 

 dödar skogen. Yanligen uppkommer därigenom 

 en starräng. 1 



1 Detta sätt att ur skog vinna starräng torde i vårt land vara gammalt. 

 E Modin Härjedalens ortnamn och bygdesägner i Bidrag till kännedomen 

 om de svenska landsmålen o: b svenskt folklif XIX 2. Sthlni 1902) berättar 

 sid. 186 från Tännäs s:n i Härjedalen <<m en man. : Gammel-Nätt-Sven» (f. 

 1713). »Väldig jägare strijlvade han vida omkring i skog och fjäll och lärde 



