48 ARKIV FÖR BOTANIK. BAXD 3. N:R 4. 



I de fall, då ängsmarkens läge är sådant, att försumpning 

 inträder, om ej utdikning sker, visar sig först ofta Poly tri chum 

 juniper imim. h varefter fuktigh et sför dr ägande mossor och fane- 

 rogamer uppträda samt vanligen buskartade Sal ices, Alnus, 

 in ca na och Betula odorata. En ståndortsanteckning från dy- 

 lik lokal anföres nedan. 



V, Äng vid Muonionalusta (se vidare tab. å sid. 37). 

 Af mossor äro Polytrichum juniperinum spars, och Climacium 

 dendroides och Gymnocyhe palustris cop. Af fanerogamerna 

 ange Galtha, Viola epipsila, Gomarum och Carex canescens 

 fuktighetsgraden. 



Cop. äro Banunadus actis, Polygonum viriparum, Festuca 

 rubra, Agrostis borealis, Plileum alpinum. 



Spars. Taraxacum officinale, Galtha palustris, Trollius 

 eufopceus, Viola epipsila, Gomarum palustre. Carex festira, 

 Luzula ß mult i flor a. 



Sol. 8 arter. 



Löfskogen. 



Löfskog är inom området identisk med björkskog af Be- 

 tula odorata Bechst., da aspen, rönnen och gråalen, de enda 

 löfträd, som utom björken här förekomma, ingenstädes upp- 

 träda i större mängd och knappast träffas beståndsbildande. 

 Masurbj orken (B. verrucosa Ehrh.) är endast känd från en 

 lokal, vid Kengis. Betula nana x odorata uppträder här 

 och Irvar, än som /'. pernana, än som f. per odorata, än rent in- 

 termediär. Af Betula nana x odorata f. per odorata träffas 

 understundom större bestånd (t. ex. på Kuusivaara vid 

 Pajala). 



Subalpin björkskog finnes ingenstädes inom området, då 

 å ena sidan intet berg når den höjd, att det äger verklig 

 björkregion, och å andra sidan barrskogsgränsen förlöper 

 nordväst om sockengränsen. 



Björkskogen framgår i våra dagar ur myrarnas, ängarnas 

 och strändernas växtsamhällen, samt där elden gått fram ur 

 skogens. Granens frön gro som bekant ej i brännans eller 

 svedens torra aska. utan granen infinner sig först i björk- 

 skogen med dess rika undervegetation. Man kan sålunda 



